ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 627/1575/13-ц
Номер провадження 22-ц/818/3567/25

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2025 року         м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Мальованого Ю.М.,
суддів: Пилипчук Н.П., Яцини В.Б.,
за участю:
секретаря судового засідання Шевченко В.Р., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» на ухвалу Краснокутського районного суду Харківської області від 22 квітня 2025 року в складі судді Вовк Л.В. по справі № 627/1575/13 за заявою Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний експортно - імпортний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2025 року Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України», заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Валківський відділ ДВС у Богодухівському районі Харківської області, звернулось до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний експортно - імпортний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Заява мотивована тим, що рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 10 грудня 2013 року стягнуто з  ОСОБА_2 на його користь заборгованість за кредитним  договором  № 6807С17 від 21 березня 2007 року в сумі  24 780,33 грн та сплачений судовий збір в розмірі  247,80 грн. 
На виконання рішення суду банком отримано виконавчий лист, який пред`явлено до виконання. 11 лютого 2015 року державним виконавцем прийнято постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження у зв`язку з тим, що пропущений строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Станом на день подання даної заяви оригінал виконавчого листа та постанова державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження до банку не надходили. AT «Укрексімбанк» постійно зверталось до органів виконавчої служби для отримання інформації стосовно виконання виконавчого документа, але відповіді на дані запити до банку не надходили. Стягувач не міг знати про відмову у відкритті виконавчого провадження, неможливо було встановити місцезнаходження оригіналу виконавчого листа. Строк пред`явлення виконавчого документа пропущений не з вини банку, а рішення суду дотепер не виконано.
Просив визнати поважними і поновити строки пред`явлення до виконання виконавчого листа по справі № 627/1575/13-ц, виданого 10 грудня 2013 року Краснокутським районним судом Харківської області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії АТ «Укрексімбанк» в м. Харкові заборгованості за кредитним договором в сумі 24 780,33 грн та сплаченого судового збору у розмірі 247,80 грн, а всього в сумі 25 028,13 грн; видати дублікат вказаного виконавчого листа по справі № 627/1575/13-ц.
08 квітня 2025 року від представника боржниці ОСОБА_1 адвоката Вайленко Г.О. надійшли заперечення, в яких вона просила відмовити у задоволенні заяви стягувача, оскільки жодних доказів поважності причин пропуску строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання не надано. З моменту отримання виконавчого листа минуло понад 10 років, та стягувач не виявив належної зацікавленості в реалізації своїх прав щодо примусового виконання рішення.
Ухвалою Краснокутського районного суду Харківської області від 22 квітня 2025 року відмовлено у заяві АТ «Державний експортно-імпортний банк України» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.
Ухвала суду мотивована тим, що наведені банком причини пропуску строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання не є поважними, а тому підстав для задоволення заяви, поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачі його дубліката не вбачається.
На вказане судове рішення засобами поштового зв`язку 14 травня 2025 року АТ «Державний експортно-імпортний банк України» до суду апеляційної інстанції подало апеляційну скаргу, в якій просило ухвалу суду – скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його заяву.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не надав належної оцінки наведеним ним поважним причинам пропуску строку, що не залежали від волі банку. Оригінал виконавчого листа та постанова державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження від 11 лютого 2015 року до банку не надходили, підтверджень їх направлення, а саме квитанцій, виконавцем не надано. AT «Укрексімбанк» зверталось до органів виконавчої служби для отримання інформації стосовно виконання виконавчого документа, але відповіді на дані запити до банку не надходили. Самі запити не збереглись через збройну агресію рф проти України. Без отримання відповіді від органів ДВС стягувач не міг знати про відмову у відкритті виконавчого провадження, неможливо було встановити місцезнаходження оригіналу виконавчого листа. Крім того, посилався на карантинні обмеження і факт збройної агресії рф проти України, що почалась 24 лютого 2022 року. Рішення суду дотепер не виконано.
19 червня 2025 року від представника боржниці ОСОБА_1 адвоката Вайленко Г.О. за допомогою системи «Електронний суд» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просила залишити її без задоволення, а ухвалу суду – без змін. Відзив мотивовано тим, що вже на час первісного пред`явлення до виконання виконавчого документа у 2015 році стягувачем було пропущено строк для його пред`явлення. Заявнику ніщо не заважало звернутися до органу державної виконавчої служби і дізнатися про хід виконавчого провадження. Проте заяву до суду направлено банком лише в березні 2025 року, тобто зі спливом 10 років після відмови у відкритті провадження. Жодних поважних причин, з яких стягувач протягом тривалого часу не звернув виконавчий документ до примусового виконання, апелянтом не було вказано та підтверджено належними і допустимими доказами. Посилання заявника на постійне звернення до органу виконавчої служби не знаходять жодного підтвердження. Усі документи, пов`язані з виконавчим провадженням, групуються в хронологічному порядку, після завершення виконавчого провадження передаються до архіву, а потім знищуються, включаючи квитанції про направлення кореспонденції, тож посилання заявника на ненадання органом ДВС доказів направлення йому виконавчого листа і постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження є безпідставними. Оскільки строк звернення виконавчого документа до виконання сплив, та поважних причин його пропуску не наведено, підстав для видачі дубліката виконавчого листа немає.
В судове засідання апеляційного суду сторони-учасники судового розгляду не з`явилися. 
Судові повістки-повідомлення про розгляд справи 02 жовтня 2025 року надіслані апеляційним судом на адреси сторін-учасників:
АТ «Державний експортно-імпортний банк України» та його представник ОСОБА_3 отримали в електронних кабінетах 15 серпня 2025 року (а.с. 155, 156).
ОСОБА_1 отримала поштою 26 серпня 2025 року (а.с. 159).
Представник ОСОБА_1 адвокат Вайленко Г.О. отримала в електронному кабінеті 15 серпня 2025 року (а.с. 157).
Валківський відділ ДВС у Богодухівському районі Харківської області СМУМЮ отримало в електронному кабінеті 15 серпня 2025 року (а.с. 158).
 Апеляційний  суд  вважає  можливим  розглянути  справу у відсутність учасників справи, явка  яких у судове засідання обов`язковою не визнавалась, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 10 грудня 2013 року по цивільній справі № 627/1575/13-ц задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» та стягнуто з ОСОБА_2 на користь банку заборгованість за кредитним договором у сумі 24 780,33 грн та сплачений судовий збір у розмірі 247,80 грн (а.с. 7-8).
Рішення набрало законної сили 21 грудня 2013 року.
27 січня 2014 року Краснокутським районним судом Харківської області видано виконавчий лист № 627/1575/13 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії АТ «Укрексімбанк» заборгованості у загальній сумі 25 028,13 грн.
10 лютого 2015 року вперше на примусове виконання до Краснокутського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Харківській області надійшла заява стягувача та виконавчий лист № 627/1575/13, виданий 27 січня 2014 року Краснокутським районним судом Харківської області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» заборгованості у розмірі 25 028,13 грн. 
11 лютого 2015 року державним виконавцем винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП № 46477082, оскільки пропущено встановлений строк пред`явлення виконавчого документа до виконання. Копію постанови державного виконавця та оригінал виконавчого документа повернуто стягувачу поштовим відправленням.
Станом на 26 лютого 2025 року на виконанні у відділі ДВС не перебуває виконавчих проваджень з примусового виконання виконавчого листа № 627/1575/13 від 27 січня 2014 року. Надати копії постанов виконавчого провадження відділ не має можливості у зв`язку із знищенням виконавчих проваджень за строками зберігання.
Зазначені обставини підтверджуються листом Валківського відділу ДВС у Богодухівському районі Харківської області СМУМЮ від 24 лютого 2025 року № 4105 на запит адвоката Гнатенко О. (а.с. 9-10).
Згідно довідки керуючого філією AT «Укрексімбанк» у м. Харків від 28 лютого 2025 року вищезазначений виконавчий лист № 627/1575/13, виданий Краснокутським районним судом Харківської області, та постанова державного виконавця від 11 лютого 2015 року станом на 28 лютого 2025 року в системі електронного документообігу у програмних комплексах не реєструвалися (а. с. 11).
Стаття 129-1 Конституції України визначає, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Виконання судового рішення відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.
Як вбачається з практики Європейського суду з прав людини, невід`ємною частиною «права на суд» та фундаментальним аспектом верховенства права є принцип правової визначеності (певності), який включає дотримання принципу остаточності судового рішення.
У розумінні практики Європейського суду частина 1 статті 6 Конвенції передбачає не лише доступ до правосуддя і встановлення порядку судового розгляду, а й гарантує виконання судових рішень з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.
У справі «Півень проти України» ЄСПЛ констатував порушення статті 6 Конвенції та зазначив, що невиконання судового рішення не може буде виправдано недоліками законодавства, які унеможливлюють його виконання. У цій справі Європейський суд дійшов висновку про відсутність у законодавстві України нормативної бази щодо завдань, покладених на органи виконавчої влади, і констатував порушення пункту 1 статті 6 Конвенції.
Відповідно до частини першої статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Згідно із частиною першою статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.
Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не встановлено.
Так, причина пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; ця причина виникла протягом строку, який пропущено; ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування; тобто, свідчить про відсутність у заінтересованої особи об`єктивної можливості подати виконавчий документ до виконання у встановлені строки.
Крім того, поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знайти про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.
Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу.
У підпункті 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Як зазначено у постанові Верховного Суду від 13 березня 2024 року у справі № 1013/8111/2012, провадження № 61-15413св23, стягувач може звернутись із заявою про видачу дубліката виконавчого листа незалежно від обставин його втрати або перебування виконавчого листа на виконанні, а єдиними умовами для його видачі стягувачу є втрата виконавчого листа та звернення до суду із заявою про видачу його дубліката до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання.
Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено.
Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.
У постанові Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 2-1380/08 зазначено, що при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку із його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, надавши відповідні докази. 
Таким чином, дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено.
Крім того, однією з підстав видачі дубліката виконавчого документа є подання відповідної заяви протягом строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, який повинен обчислюватися з урахуванням переривання цього строку та/або його зупинення.
Із заявою про видачу дубліката виконавчого листа або судового наказу можна звернутися лише в межах строків пред`явлення їх до виконання. У разі пропуску такого строку одночасно із заявою про видачу дубліката слід подати і заяву про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
У постановах Верховного Суду від 03 лютого 2021 року у справі № 643/20898/13-ц, від 19 квітня 2021 року у справі № 2-1316/285/11, від 20 травня 2021 року у справі № 1005/7133/2012, від 19 липня 2022 року у справі № 750/13088/14, від 14 грудня 2022 року у справі № 753/20452/21, від 01 березня 2023 року у справі № 433/1335/14-ц, від 09 червня 2023 року у справі № 607/13804/13 зазначено, що дублікатом називається документ, який видається замість втраченого оригіналу і має силу первісного акта. Від останнього його відрізняє спеціальна позначка «Дублікат». При розгляді питання про видачу дубліката перевіряється, чи не виконано рішення, чи не втратило воно законної сили. У випадку часткового виконання змінювати у дублікаті загальну суму не можна. Це враховується в ході подальшого виконавчого провадження. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено. У той же час, обов`язковою умовою видачі дубліката виконавчого листа є звернення із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду.
Отже, суд при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа та про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа, виданого на підставі судового рішення, повинен з`ясувати питання: чи втрачено оригінал виконавчого листа, чи не виконано рішення, чи не втратило воно законної сили, щодо причин пропуску пред`явлення до виконання виконавчого документа та залежно від встановлених обставин та характеру причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, а відтак дійти висновку про наявність чи відсутність підстав як для видачі дубліката виконавчого листа, так і для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, викладений у постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19), згідно з яким якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.
Таким чином, питання видачі дублікату виконавчого листа є похідним від вирішення питання про поновлення строку для пред`явлення його до виконання.
Для вирішення заяви про видачу дублікату виконавчого листа першочерговим є вирішення питання про поновлення строку для його пред`явлення. Видача дублікату виконавчого листа не має правової мети, якщо пропущений строк для його пред`явлення.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1 статті 81 ЦПК України).
Суд першої інстанції, встановивши відсутність поважних причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, дійшов обґрунтованого висновку про залишення заяви АТ «Державний експортно-імпортний банк України» без задоволення.
Як вбачається з матеріалів справи, рішення суду про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 набрало законної сили 21 грудня 2013 року.
Виконавчий лист на примусове виконання вказаного рішення суду був виданий 27 січня 2014 року. 
На час видачі виконавчого листа діяли норми Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження», у статті 22 якого було передбачено, що виконавчий документ може бути пред`явлено до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.
Тобто, виконавчий лист мав бути пред`явлений до виконання у строк до 21 грудня 2014 року. Проте, вказаний виконавчий лист вперше надійшов на виконання лише 10 лютого 2015 року, вже з пропуском строку, у зв`язку з чим 11 лютого 2015 року державним виконавцем винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП № 46477082.
05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження», частиною 1 статті 12 якого передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Однак, тлумачення пункту 5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону від 02 червня 2016 року № 1404-VIII свідчить, що він застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання яких не сплив на час набрання чинності Законом від 02 червня 2016 року № 1404-VIII. Для пункту 5 Розділу XIII «Прикінцевих та перехідних положень» не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування норм Закону від 02 червня 2016 року № 1404-VIII до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання яких сплив на час набрання ним чинності.
Отже, до виконавчого листа про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , виданого 27 січня 2014 року, трирічний строк пред`явлення його до виконання, передбачений вищевказаним Законом, не застосовується.
Банк, який є юридичною особою, зобов`язаний забезпечити належну організацію роботи всіх своїх підрозділів, у тому числі і щодо контролю за судовими та виконавчими документами при їх виконанні в органах державної виконавчої служби. 
Стягувачем був пропущений строк ще при пред`явленні виконавчого листа вперше, у 2015 році, у зв`язку з чим у відкритті виконавчого провадження 11 лютого 2015 року було відмовлено, та будь-яких поважних причин пропуску цього строку банк не зазначив. У подальшому банк звернувся до органів ДВС із запитом щодо перебування виконавчого листа № 627/1575/13 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 лише у 2025 році, тобто через 10 років. Належних доказів того, що у період з 2015 року по 2025 рік банк звертався до органів ДВС з будь-якими запитами щодо виконавчого листа № 627/1575/13 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , суду не надано. Протягом цього часу строк пред`явлення виконавчого листа до виконання не переривався та судом не поновлювався, стягувач повторно виконавчий лист до виконання не пред`являв, ходом виконання не цікавився.
З наведеного слід дійти висновку, що протягом зазначеного строку стягувач не вжив будь-яких належних заходів щодо встановлення місцезнаходження виконавчого листа та повторного пред`явлення його до виконання, не був зацікавлений у своєчасному виконанні рішення суду та стягненні з боржниці заборгованості.
Стягувач повинен був демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду справи, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури, зокрема, знайомитися з матеріалами виконавчого провадження, оскаржувати за потреби бездіяльність державних виконавців тощо.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Германії» (Тeuschler v. Germany) наголосив на тому, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів.
Проте, банк тривалий час не реалізовував свої права як стягувача, що свідчить про його небажання захищати власні інтереси у виконавчому провадженні.
Твердження стягувача про те, що без відповіді органу виконавчої служби, яка отримана лише у 2025 році, неможливо було встановити місцезнаходження виконавчого листа і звернутися до суду із заявою про поновлення строку, колегія суддів вважає безпідставними, адже доказів, що свідчили б про добросовісну реалізацію стягувачем своїх процесуальних прав та належне виконання процесуальних обов`язків, зокрема вчинення усіх можливих та залежних від нього дій, спрямованих на своєчасний контроль за виконанням судового рішення, суду не надано.
Банк як стягувач не був позбавлений можливості самостійно встановити відсутність у нього оригіналу виконавчого листа, перевірити не перебування його на виконанні та звернутися до суду із заявою про видачу його дубліката та поновлення строку. Жодних поважних причин, а саме об`єктивних, непереборних обставин, які б перешкоджали йому вчинити такі дії протягом 10 років, заявником не наведено. 
Доказів того, що дії та бездіяльність державного виконавця оскаржувались в адміністративному чи судовому порядку, матеріали справи також не містять.
Посилання стягувача на не направлення йому виконавчого листа і постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження органом ДВС не можуть бути взяті до уваги, оскільки доказів цього не надано, а строки зберігання виконавчого провадження вже сплили. 
Посилання банку на факт карантинних обмежень і збройної агресії рф проти України, що почалась 24 лютого 2022 року, також не можуть бути взяті до уваги, адже строк на пред`явлення виконавчого листа до виконання сплив ще у 2015 році, задовго до запровадження карантину та повномасштабного вторгнення рф на територію України.
Сам по собі факт невиконання рішення суду не є підставою для поновлення строку.
Отже, заявником не наведено обґрунтованих аргументів на підтвердження поважності причин пропуску строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання та підстав для його поновлення.
Як зазначено у постанові Верховного Суду від 06 червня 2018 року по справі № 2-12537/10, провадження № 61-9907св18, суд не має права поновити строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання за відсутності відповідних поважних причин пропуску цього строку.
Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви АТ «Державний експортно-імпортний банк України». 
Оскільки підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання не вбачається, то немає й підстав для видачі його дубліката, адже вимога про видачу дубліката виконавчого листа безпосередньо пов`язується із можливістю пред`явлення його до виконання, право на яке є втраченим у зв`язку з пропуском строків його пред`явлення.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, зводяться до необхідності переоцінки доказів, яким судом першої інстанції дана належна оцінка.
Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, постановлена на підставі норм матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, тому підстави для її скасування відсутні.
Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» залишити без задоволення.
Ухвалу Краснокутського районного суду Харківської області від 22 квітня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст постанови складено 06 жовтня 2025 року.

Головуючий                                                         Ю.М. Мальований 

Судді                                                                 Н.П. Пилипчук

В.Б. Яцина