ф
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2025 року 
м. Київ
справа № 420/12808/23
адміністративне провадження № К/990/41536/23 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Жука А.В., 
суддів: Єресько Л.О., Мельник-Томенко Ж.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження справу №420/12808/23 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, провадження у якій відкрито 
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2023 року (колегія суддів у складі судді-доповідача Градовського Ю.М., суддів - Турецької І.О., Шеметенко Л.П.),
УСТАНОВИВ:
І. Історія справи
1. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, у якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 22 жовтня 2021 року по 28 травня 2023 року включно;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 22 жовтня 2021 року по 28 травня 2023 року включно в сумі 131025 грн 80 коп. відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08 лютого 1995 року №100 (далі - Порядок №100).
2. Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначав, що проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України. Відповідно до наказу від 03 жовтня 2019 року №226 позивача з 06 жовтня 2019 року звільнено з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту.
3. Станом на день прийняття наказу про виключення зі списків особового складу, відповідач не провів розрахунків щодо виплати усіх належних сум при звільненні з військової служби.
4. 22 жовтня 2021 відповідач на виконання рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2021 року у справі №540/2335/21 виплатив на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року включно із застосуванням базового місяця січень 2008 року у загальній сумі 84229 грн 03 коп.
5. Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2021 року у справі №540/6742/21, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 06 червня 2022 року, стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 84 208 (вісімдесят чотири тисячі двісті вісім) грн 94 (дев`яносто чотири) коп.
6. Разом з цим відповідач при виплаті позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року не виплатив фіксовану індексацію за період з 01 березня 2018 року по 06 жовтня 2019 року.
7. Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05 травня 2023 року у справі №420/13504/22 зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення у фіксованому розмірі 4463 грн 15 коп. в місяць за період з 01 березня 2018 року по 06 жовтня 2019 року, включно, у загальній сумі 85663 грн 67 коп., відповідно до приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078.
8. 29 травня 2023 відповідач на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05 травня 2023 року у справі №420/13504/22 виплатив на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 06 жовтня 2019 року у фіксованому розмірі 4463 грн 15 коп. в місяць у загальній сумі 84378 грн 71 коп., що підтверджується банківською випискою.
9. Оскільки крайня дата періоду який розглядався в суді щодо виплати позивачу середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у справі №540/6742/21 це 21 жовтня 2021 року, а виплату індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 06 жовтня 2019 року відповідач здійснив 29 травня 2023 року, то позивач вважав, що відповідач додатково затримав розрахунок при звільненні з 22 жовтня 2021 року по 28 травня 2023 року на 584 дні.
Короткий зміст судових рішень першої та апеляційної інстанцій
10. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2023 року позовні вимоги задоволено частково:
- визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 22 жовтня 2021 року по 22 квітня 2022 року включно;
- зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 22 жовтня 2021 року по 22 квітня 2022 року включно у розмірі 72903 грн 74 коп.
У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
11. Задовольняючи позовні вимоги частково суд першої інстанції установив наявність підстав для стягнення на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
12. Вирішуючи питання про розмір середнього заробітку, який підлягає стягненню на користь позивача, суд першої інстанції застосував статтю 117 КЗпП України у редакції, яка набула чинності з 19 липня 2022 року, та зобов`язав відповідача нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток за 6 місяців у розмірі 72903 грн 74 коп.
13. Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2023 року рішення суду першої інстанції скасовано в частині зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 22 жовтня 2021 року по 22 квітня 2022 року включно у розмірі 72  903 грн 74 коп.
Прийнято у цій частині нову постанову, якою зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 22 жовтня 2021 року по 22 квітня 2022 року включно у розмірі 26  194 грн 31 коп.
В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.
14. Суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за 6 місяців, відповідно до статті 117 КЗпП України у редакції, яка набрала чинності з 19 липня 2022 року.
15. Проте, вирішуючи питання про розмір стягнення, апеляційний суд урахував висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 30 листопада 2020 року у справі №480/3105/19, щодо зменшення розміру відшкодування.
16. Виходячи з принципу пропорційності, колегія суддів вважала, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 26  194 грн 31 коп. (35,93% від 72 903,74 грн середнього заробітку, розрахованого згідно з Порядком №100 та з урахуванням обмеження періоду виплати 6 місяцями).
Короткий зміст касаційної скарги 
17. Не погоджуючись із такою постановою суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
18. Як на підставу касаційного оскарження судового рішення у цій справі указує на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України. 
19. Обґрунтовуючи посилання на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України зазначає про неврахування судом апеляційної інстанції висновків Верховного Суду щодо застосування статті 117 КЗпП України, викладених у постановах від 09 березня 2023 року у справі №520/899/21, від 05 квітня 2023 року у справі №560/13719/21, від 30 листопада 2023 року у справі №380/19103/22.
20. Вважає, що апеляційний суд помилково застосував до спірних правовідносин статтю 117 КЗпП України у редакції, що набрала чинності 19 липня 2022 року та не урахував, що на момент виникнення спірних правовідносин указана стаття діяла у попередній редакції, відповідно до якої виплата середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні присуджується за увесь період прострочення.
21. Окрім викладеного указує, що висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 30 листопада 2020 року у справі №480/3105/19, стосуються статті 117 КЗпП України у редакції, що діяла до 19 липня 2022 року, якою передбачено виплату середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, а тому суди попередніх інстанцій помилково урахували такі висновки з одночасним застосуванням статті 117 КЗпП України у редакції, що набрала чинності 19 липня 2022 року.
Позиція інших учасників справи
22. 29 січня 2024 року до касаційного суду надійшов відзив Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, у якому відповідач заперечив проти доводів касаційної скарги позивача та просив залишити оскаржуване судове рішення без змін.
Рух адміністративної справи в суді касаційної інстанції
23. 11 грудня 2023 року до касаційного суду надійшла скарга ОСОБА_1 .
24. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 грудня 2023 року для розгляду справи №420/12808/23 визначено колегію суддів у складі головуючого судді (судді-доповідача) Кашпур О.В., суддів - Соколова В.М., Уханенка С.А.
25. Ухвалою Верховного Суду від 18 грудня 2023 року відкрито касаційне провадження за скаргою ОСОБА_1 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2023 року у справі №420/12808/23 на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України.
26. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 лютого 2024 року, у зв`язку з тривалою тимчасовою непрацездатністю судді Кашпур О.В., для розгляду справи №420/12808/23 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді - Жука А.В., суддів - Мельник-Томенко Ж.М., Мартинюк Н.М.
27. Ухвалою Верховного Суду від 03 вересня 2025 року закінчено підготовчі дії; справу №420/12808/23 призначено до касаційного розгляду у порядку письмового провадження у суді касаційної інстанції за наявними у справі матеріалами.
28. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 вересня 2025 року, у зв`язку з відпусткою судді Мартинюк Н.М., для розгляду справи №420/12808/23 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді - Жука А.В., суддів - Мельник-Томенко Ж.М., Єресько Л.О.
ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи
29. Судами попередніх інстанцій установлено, що позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 та наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 03 жовтня 2019 року №226 був виключений зі списків особового складу з 06 жовтня 2019 року.
30. Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2021 року у справі №540/2335/21 зобов`язано відповідача нарахувати і виплатити на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року включно із застосуванням в якості базового місяця січень 2008 року.
31. 22 жовтня 2021 відповідачем на виконання рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2021 року у справі №540/2335/21 виплачено на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року включно із застосуванням в якості базового місяця січень 2008 року у загальній сумі 84229 грн 03 коп., що підтверджується повідомленням про надходження коштів.
32. Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2021 року у справі №540/6742/21, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 06 червня 2022 року, стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 84 208 (вісімдесят чотири тисячі двісті вісім) грн 94 (дев`яносто чотири) коп.
33. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2022 року у справі №420/13504/22 позивачу відмовлено у задоволенні позовної заяви.
34. Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05 травня 2023 року у справі №420/13504/22 зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення у фіксованому розмірі 4463 грн 15 коп. в місяць за період з 01 березня 2018 року по 06 жовтня 2019 року, включно, у загальній сумі 85663 грн 67 коп., відповідно до приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку №1078.
35. 29 травня 2023 відповідач на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05 травня 2023 року у справі №420/13504/22 виплатив на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 06 жовтня 2019 року у фіксованому розмірі 4463 грн 15 коп. в місяць у загальній сумі 84378 грн 71 коп., що підтверджується банківською випискою.
36. Позивач, вважаючи що на його користь підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, звернувся до суду з цим позовом.
ІІІ. Позиція Верховного Суду 
37. За змістом частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
38. Відповідно до частини другої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
39. Частиною третьою статті 341 КАС України визначено, що суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, зокрема, у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.
40. У межах цього касаційного провадження Суд вирішує питання про розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, який підлягає стягненню на користь позивача.
41. Так, частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
42. Відповідно до частини першої статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.
43. Згідно зі статтею 117 КЗпП України (у редакції чинній на момент звільнення позивача) в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.
44. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» текст статті 117 КЗпП України викладено у такій редакції:
«У разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.
При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.».
45. Указана редакція статті 117 КЗпП України набула чинності з 19 липня 2022 року.
46. Задовольняючи позовні вимоги частково суди попередніх інстанцій зазначили, що період затримки з 22 жовтня 2021 року по 28 травня 2023 року (дата фактичного розрахунку) регулюється статтею 117 КЗпП України, у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», яка набрала чинності 19 липня 2022 року, тобто з обмеженням строку виплати у 6 місяців. 
47. Додатково, апеляційний суд застосував до указаного періоду принцип співмірності і зменшив розмір такої виплати.
48. У тексті касаційної скарги позивач зауважує, що на момент виникнення спірних правовідносин (станом на дату звільнення) указана стаття діяла у попередній редакції, відповідно до якої виплата середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні присуджується за увесь період прострочення.
49. Окрім викладеного указує, що висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 30 листопада 2020 року у справі №480/3105/19, стосуються статті 117 КЗпП України у редакції, що діяла до 19 липня 2022 року, якою передбачено виплату середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, а тому суд апеляційної інстанції помилково урахував такі висновки з одночасним застосуванням статті 117 КЗпП України у редакції, що набрала чинності 19 липня 2022 року.
50. Колегія суддів зауважує, що після відкриття касаційного провадження у цій справі Судова палата з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду сформувала єдиний підхід щодо застосування статті 117 КЗпП України до правовідносин, які виникли під час дії її «старої редакції» та продовжились після набрання чинності «новою редакцією», а також щодо можливості розповсюдження висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 26 вересня 2019 року у справі №761/9584/15-ц [про застосування принципу співмірності], на правовідносини, які регулюються статтею 117 КЗпП України у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин». Указані висновки викладено у постанові від 06 грудня 2024 року у справі №440/6856/22.
51. У вказаній постанові Судова палата констатувала, що якщо мають місце тривалі правові відносини, які виникли під час дії статті 117 КЗпП України, у редакції Закону України «Про внесення змін до Кодексу законів про працю України», та були припинені на момент чинності дії статті 117 КЗпП України, у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», то у такому випадку правове регулювання здійснюється таким чином: 
- правовідносини, які мають місце у період до 19 липня 2022 року, підлягають правовому регулюванню згідно з положенням статті 117 КЗпП України (у попередній редакції); 
- у період з 19 липня 2022 року підлягають застосуванню норми статті 117 КЗпП України (у новій редакції).
52. З урахуванням наведених висновків колегія суддів погоджується з доводами позивача щодо помилкового застосування судами попередніх інстанцій статті 117 КЗпП України у «новій» редакції до усього періоду затримки розрахунку при звільненні.
53. Також, Судова палата зазначила, що із прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» законодавець обмежив строк, за який роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові середній заробіток шістьма місяцями, чим фактично на нормативному рівні усунув обставини, які призводили до порушення критеріїв співмірності, недобросовісності. 
54. Крім того, з прийняттям указаного закону усунуто і такий чинник, який зумовлював можливість недобросовісної поведінки працівника, як необмеженість строку звернення до суду з позовом про стягнення невиплаченого заробітку, а саме шляхом внесення змін до статті 233 КЗпП України, якою строк звернення до суду у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, обмежено трьома місяцями. 
55. У зв`язку з обмеженням законодавцем строку звернення до суду у таких спорах та можливістю отримання середнього заробітку лише за шість місяців, Судова палата вирішила, що застосовувати висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 26 вересня 2019 року у справі №761/9584/15-ц [принцип співмірності], до правовідносин, які регулюються статтею 117 КЗпП України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», не є можливим.
56. Судами попередніх інстанцій установлено, що спірний період стягнення середнього заробітку у цій справі охоплюється періодом з 22 жовтня 2021 року (оскільки питання стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 06 жовтня 2019 року по 21 жовтня 2021 року вирішено у межах справи №540/6742/21) по 28 травня 2023 року (дата фактичного розрахунку), а тому такий умовно варто поділити на 2 частини: до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» (19 липня 2022 року) і після цього.
57. Застосовуючи наведені висновки для вирішення цього спору колегія суддів констатує, що період з 22 жовтня 2021 року по 18 липня 2022 року регулюється редакцією статті 117 КЗпП України, до внесення у неї змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», тобто без обмеження строком виплати у шість місяців. До указаного періоду суд, при визначенні розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, може застосувати принцип співмірності.
58. Проте період з 19 липня 2022 року по 28 травня 2023 року регулюється вже нині чинною редакцією статті 117 КЗпП України, яка передбачає обмеження виплати такому працівникові шістьма місяцями.
59. Судами попередніх інстанцій установлено, що розмір середньоденного грошового забезпечення ОСОБА_1 становить 400 грн 57 коп., що підтверджується довідкою (а.с.34).
60. Судами попередніх інстанцій з`ясовано, що у цій справі загальний розмір належних позивачеві при звільненні виплат складав 236161 грн 12 коп. (100%), з яких індексація-різниця грошового забезпечення (виплачена за рішенням суду у справі №420/13504/22) - 85663 грн 67 коп. (36,27%) (а.с.33).
61. Розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (за період з 22 жовтня 2021 року по 18 липня 2022 року) становить 108153 грн 90 коп. (400,57 грн х 270 днів).
62. З урахуванням установлених судами обставин справи, виходячи з принципу пропорційності, за період з 22 жовтня 2021 року по 18 липня 2022 року середній заробіток за час затримки розрахунку становить 39227 грн 42 коп. (обчисленого як 36,27% від 108153 грн 90 коп.).
63. Період з 19 липня 2022 року по 28 травня 2023 року передбачає обмеження виплати працівникові шістьма місяцями. З урахуванням наведеного середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за цей період становить 73704 грн 88 коп. (400,57 грн х 184 дні за 6 місяців).
64. Отже, загальний розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, який підлягає стягненню на користь позивача становить 112932 грн 30 коп.
65. Указана сума заробітку визначена без утримання податків, зборів та інших обов`язкових платежів, а їх нарахування та утримання має бути здійснено податковим агентом при виплаті доходу з урахуванням раніше виплачених сум.
66. З урахуванням викладеного колегія суддів констатує, що суд апеляційної інстанції, повно установивши обставини справи, дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення на користь позивача середнього заробітку, передбаченого статтею 117 КЗпП України, однак допустив помилку при застосуванні редакцій указаної статті та визначенні розміру відшкодування, що підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 .
Висновок за результатом розгляду касаційної скарги 
67. Відповідно до частин першої-третьої статті 242 КАС України рішення суду має ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
68. Відповідно до частини першої статті 351 КАС України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.
69. Ураховуючи викладене Верховний Суд уважає за необхідне змінити мотивувальну та резолютивну частини постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2023 року, а тому касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.
IV. Висновки щодо судових витрат
70. З огляду на результат касаційного перегляду справи перерозподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 351, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
2. Постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2023 року у справі №420/12808/23 - змінити, виклавши її мотивувальну частину у редакції цієї постанови.
3. Абзац 3 резолютивної частини постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2023 року у справі №420/12808/23, викласти у такій редакції:
«Прийняти у цій частині нову постанову, якою зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ; АДРЕСА_1 ) нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ; поштова адреса: АДРЕСА_2 ; місце реєстрації (перебування): АДРЕСА_3 ) середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 22 жовтня 2021 року по 28 травня 2023 року включно у розмірі 112932 грн (сто дванадцять тисяч дев`ятсот тридцять дві гривні) 30 (тридцять) коп. з урахуванням раніше виплачених сум.»
4. У іншій частині постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2023 року у справі №420/12808/23 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

..................................

..................................

..................................
А.В. Жук
Л.О. Єресько
Ж.М. Мельник-Томенко
Судді Верховного Суду