Номер провадження: 33/813/75/25 
Справа № 523/12829/24
Головуючий у першій інстанції Лупенко А.В.
Доповідач Карташов О. Ю.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.10.2025 року                                                                  м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Карташова О.Ю.

за участю секретаря судового засідання Чеботар А.Г.

особи стосовно якої було складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 
захисника особи стосовно якої було складено протокол про адміністративне правопорушення адвоката Хажинського Руслана Михайловича
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Суворовського районного суду міста Одеси від 23 вересня 2024 року якою провадження по справі відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП - закрито за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення

ВСТАНОВИВ:

Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 23 вересня 2024 року провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 — закрито за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Як вбачається з постанови суду, відповідно до адміністративних матеріалів, 20.07.2024р., приблизно о 18год. 30хв., водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом - автомобілем марки «Nissan», реєстраційний номер НОМЕР_1 по вул. Слобідська,4 в м. Одесі, не врахувала дорожньої обстановки, не дотрималась безпечного бокового інтервалу та скоїла зіткнення із транспортним засобом - автомобілем марки «Scion», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .. В результаті ДТП, транспортні засоби отримали механічні пошкодження, з матеріальними збитками, тим самим, ОСОБА_1 інкримінується порушення вимог п. 13.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.
Постанова суду вмотивована тим, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на те, що оскаржувана постанова суду не ґрунтується на законі, просить її скасувати у повному обсязі та ухвалити нову постанову у справі, якою визнати ОСОБА_1 винною у скоєнні нею ДТП та притягнути її до адміністративної відповідальності за вчинене нею правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, піддати її адміністративному стягненню у вигляді 1 (одного) року позбавлення права керування транспортними засобами.
Апеляційна скарга вмотивована тим, що висновки суду першої інстанції не ґрунтуються на фактичних даних про місце, час, спосіб і обстановку, саме вчинене діяння, а обставини у справі суддя з?ясував в порушення ст.ст. 251, 252, 279 КУПАП з наданням доказам обвинувачення заздалегідь встановленої сили, не переконавшись в істинності версії обвинувачення. Апелянт наголошує, що не були спростовані його твердження, допитаного в судовому засіданні як потерпілого, про те, що саме автомобіль ОСОБА_1 здійснила проїзд перехрестя в порушення п. 13.1 ПДР України без врахування дорожньої обстановки та без дотримання безпечного бокового інтервалу, суд не усунув розбіжностей між свідченнями потерпілого та правопорушника.
Апелянтом акцентує увагу на тому, що його дії чітко узгоджувались з вимогами ПДР України при проїзді перехрестя, і саме дії водія ОСОБА_1 перебувають у причинному зв`язку з ДТП на знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та в матеріалах справи. Також, в скарзі зазначається, що ДТП сталося 20.07.2024 року, а водійське посвідчення ОСОБА_1 отримала 11.06.2024 року, тобто за 39 днів до моменту ДТП, що підтверджує відсутність досвіду та прогалини у знаннях правил дорожнього руху, що дозволило їй здійснити лівий поворот через 2 смуги з наступним зіткненням транспортних засобів.
Крім того, в скарзі вказується, що є не зрозумілим яким чином суд дійшов висновку про відсутність складу адміністративного правопорушення, за умов відсутності такого клопотання від ОСОБА_1 ..
Також, на думку апелянта при розгляді справи не було дотримано здорового глузду при винесенні рішення, оскільки не можливо з крайньої правої смуги через ліву попутну смугу здійснити поворот ліворуч, зіткнутись із зустрічним автомобілем та закрити справу за відсутності складу правопорушення через нібито перевищеної швидкості зустрічного транспортного засобу. Зроблений суддею висновок про швидкість руху транспортного засобу та висновок про показники “0 км/год” на спідометрі транспортного засобу, свідчить про те, що суд вийшов за межі своєї компетенції, оскільки такі данні знаходяться в площині питань автотехнічної експертизи яку суд не призначав.
Апелянт наголошу, що перевищення ним швидкості та доводів ОСОБА_1 про те, що він здійснив проїзд перехрестя, спростовуються: наслідком зіткнення та характером ушкоджень, які побічно підтверджують швидкість руху транспортних засобів при проїзді перехрестя; особливістю місцевості та стан дорожнього полотна, який не дозволяє безперешкодно проїхати це перехрестя на підвищеній швидкості; дистанція від місця повороту на вул. Слобідську до місця ДТП не дозволяла б набрати високу швидкість; матеріали справи про адміністративне правопорушення, які не містять відомостей про перевищення швидкості, при тому, що інспектором дорожньої поліції такий факт було б встановлено та знайшов би своє підтвердження у протоколі чи рапорті, проте даних відомостей не має; поясненнями самої ОСОБА_1 , що є у матеріалах справи та складеними на місці ДТП, яка сама ж взагалі не згадує якесь перевищення швидкості, а просто зазначає, що виїжджала на перехрестя та відчула удар.
Підсумовуючи викладене в апеляційній скарзі, апелянтом зазначено, що аналіз зібраних у справі доказів дозволяє зробити висновок про те, що в діях ОСОБА_1 дійсно вбачається склад інкримінованого їй діяння. І як вбачається зі схеми місця ДТП, зіткнення автомобілів сталося на зустрічному напрямку руку, а це вказує на те, що саме ОСОБА_1 порушила правила лівого повороту на регульованому перехресті. Також, в скарзі зауважується, що на тому, що суд не дав оцінки висновкам про вартість (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, які склади 311724/210419 грн.

Захисником ОСОБА_1 адвокатом Дікусар Р.М. подані заперечення на апеляційну скаргу, в яких сторона захисту вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою та не вмотивованою, такою, що не відповідає дослідженим у суді письмовим доказам та слідової інформації зафіксованої у Схемі ДТП. Захист просить залишити апеляційну скаргу ОСОБА_2 без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.
У запереченнях наголошується, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 124 КУпАП. А тако, акцентується увага на тому, що на вул. Слобідській відсутні наказові знаки і дорожня розмітка, і за відсутності дорожньої розмітки та знаків водій автомобіля «Nissan» ОСОБА_1 визначила ліву смугу візуально з урахуванням габаритів власного Т3 згідно з п.п.1.10., 11.1. ПДР України. Таким чином, приймаючи до уваги вимоги вищевказаних пунктів ПДР України, кінцеве положення транспортних засобів та місце зіткнення, з урахуванням технічних характеристик автомобілів, можливо зробити наступні висновки, що загальна ширина вул. Слобідська 7,25 метра, (тобто у відповідності до п.11.1. ПДР можливо дійти висновку, що ширина однієї смуги для руху складає 3,625 метра), за мінусом відстані від правого переднього колеса до краю проїзної частини 2,5 метра, за мінусом ширини автомобіля «Nissan», який складає 1,765 метра, за мінусом відстані від переднього лівого колеса 0,7 метра можливо дійти висновку, що автомобіль «Nissan», під час виконання маневру ліворуч, знаходився у лівій полосі для свого руху, на відстані 2.285 метра від лівого краю проїзної частини, тобто в смузі руху автомобіля «Scion» під керуванням ОСОБА_3 , і приймаючи до уваги ширину автомобіля «Scion», яка складає 1,776 метра, водій автомобіля явно не врахував безпечний інтервал. Таким чином, на думку захисника Віріх О.В., можна дійти висновку, що водій автомобіля «Scion» не врахував дорожню обстановку, при наявності перешкоди в своїй смузі для руху, а саме автомобіля «Nissan», не врахував технічні характеристики свого автомобіля, ширина якого складає 1,776 метра, водій автомобіля «Scion», повинен був врахувати безпечний інтервал та відмовитися від виконання маневру випередження на перехресті автомобіля «Nissan» під керуванням ОСОБА_1 , та саме водій автомобіля «Scion» ОСОБА_4 допустив порушення вимог пп. 11.1, 11.2. 11.5., 12.3., 13.1.ПДР України.

Рух справи:
22.10.2024 року на адресу Одеського апеляційного суду надійшли матеріали адміністративної справи відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, з апеляційною скаргою та клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_2 ..
Зазначені матеріали були зареєстровані, та відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 22.10.2025 року передані на розгляд судді Дришлюку А.І.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 05.11.2024 року клопотання ОСОБА_2 задоволено, поновлено строк на апеляційне оскарження постанови Суворовського районного суду м. Одеса від 23.09.2024 року. Відкрито апеляційне провадження, справу призначено до розгляду.
В судовому засіданні 04.02.2025 року було задоволено клопотання ОСОБА_2 про долучення висновку автотехнічної експертного дослідження № 24-7006 від 13.01.2025 року за фактом ДТП.
В судовому засіданні 18.02.2025 року було допитано судового експерта ОСОБА_5 , який підтримав наданий ним висновок № 24-7006 від 13.01.2025 року.
У зв`язку з відрахування судді Дришлюка А.І. зі штату Одеського апеляційного суду та з урахуванням п. 3.9 засад використання автоматизованої системи документообігу суду в Одеському апеляційному суді, затверджених рішенням зборів суддів Одеського апеляційного суду 28.03.2025 року, здійснено перерозподіл справи.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.04.2025 року, для розгляду матеріалів адміністративної справи, визначено суддю Карташова О.Ю.
Постановою Одеського апеляційного суду від 23.06.2025 року клопотання Дікусара Руслана Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про призначення судової автотехнічної експертизи у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Суворовського районного суду міста Одеси від 23 вересня 2024 року якою провадження по справі відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, закрито за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення - задоволено. По справі призначено автотехнічну експертизу.
14.07.2025 року від Міністерства внутрішніх справ України Одеський науково-дослідний експертно-криміналістичний центр судових експертиз надійшло клопотання судового експерта про надання додаткових вихідних даних, необхідних для проведення експертизи.
Постановою Одеського апеляційного суду від 16.07.2025 року провадження у справі поновлено, клопотання експерта призначено до розгляду.
Постановою Одеського апеляційного суду від 21.07.2025 року, клопотання експерта задоволено, провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.
21.08.2025 року на адресу Одеського апеляційного суду надійшов висновок експерта № СЕ-19/116-25/15817-ІТ від 13.08.2025 року разом з матеріалами адміністративної справи № 523/12829/24.
Постановою Одеського апеляційного суду від 24.09.2025 року провадження по справі поновлено, призначено до розгляду.
27.10.2025 року на електронну адресу суду надійшло клопотання представника ОСОБА_2 адвоката Судакова В.В. про виклик експерта, з метою роз`яснення свого висновку, причин розбіжностей з висновком який вже мається в матеріалах справи.
В судовому засіданні ОСОБА_1 та її адвокат Хажинський Р.М. заперечували проти задоволення клопотання про виклик експерта та заперечували проти доводів апеляційної скарги ОСОБА_6 , просили оскаржувану постанову залишити без змін.
ОСОБА_2 та його представник, адвокат Судаков В.В. у судове засідання не з`явилися, хоча в установленому законом порядку були повідомлені про розгляд провадження.
Апеляційний суд враховує, що потерпілий самостійно, відповідно до принципу диспозитивності, вирішують питання щодо участі в судовому засіданні суду апеляційної інстанції.
Перевіривши матеріали справи, протокольно відмовивши у задоволені клопотання про виклик експерта, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Згідно з положеннями ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Зазначена норма є бланкетною і при встановленні винуватості особи необхідно встановити пункту ПДР України, який порушено водієм.
Отже, диспозиція статті 124 КУпАП не встановлює певних правил поведінки, а посилається на інші норми законодавчих актів, у даному конкретному випадку на п. 13.1 ПДР. Тому, розглядаючи дану категорію справ, суд має вирішити питання щодо винуватості особи у межах порушення вимог п. 13.1 ПДР України, які зазначені в протоколі працівником поліції.
Відповідно до вимог п. 13.1 ПДР України водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.
Як вбачається з постанови, суддя детально вивчив зібрані у справі докази та надав їм належну правову оцінку.
Згідно з ч. 1 ст. 251 та ст. 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Відповідно до ст. 19 Закону України “Про міжнародні договори України”, ст. 17 Закону України “Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини” стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення ААД № 813810 від 20.07.2024 року ОСОБА_1 ставиться у провину п. 13.1 ПДР.
В матеріалах справи є дві експертизи, одна долучена апеляційним судом за клопотанням ОСОБА_2 , а інша проведена за клопотанням захисника Віріх О.В. в апеляційній інстанції.
Відповідно до висновку експерта № 24-7006 від 13.01.2025 року автотехнічного дослідження обставин зіткнення автомобіля «Scion» FR-S р/y НОМЕР_2 з автомобілем «Nissan Juke», р/н НОМЕР_1 , наданого ОСОБА_2 :
- 1-4. Належні дії водія автомобіля Nissan Juke р/н НОМЕР_3 в умовах події регламентувалися вимогами пунктів 10.1, 10.4, ПДР, згідно з якими йому було необхідно зайняти крайнє ліве положення на проїзній частині, призначеної для руху в даному напрямку, а при виконанні повороту наліво переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
Належним виконанням вимог пунктів 10.1, 10.4 ПДР, водій автомобіля Nissan Juke p/н НОМЕР_3 мав технічну можливість запобігти події.
З моменту об?єктивно можливого виявлення небезпеки для руху дії водія автомобіля Scion FR-S p/н НОМЕР_4 регламентувалися вимогами п. 12.3 ПДР, які передбачають необхідність негайного застосування гальмування аж до зупинки транспортного засобу.
Водій автомобіля Scion FR-S p/н НОМЕР_4 в умовах розвитку події шляхом виконання зіткненню, перебував в аварійній ситуації.
5. Оскільки водій автомобіля Nissan Juke p/н НОМЕР_3 в умовах події належним виконанням вимог пунктів 10.1, 10.4 ПДР, мав технічну можливість запобігти події, а водій автомобіля Scion FR-S р/н НОМЕР_4 такої можливості не мав і перебував в аварійній ситуації, з позиції експертного аналізу в причинному зв?язку з фактом ДТП перебувають дії водія автомобіля Nissan Juke не відповідні до вказаних вимог ПДР.
Таким чином, за наслідками вищезазначеної автотехнічної експертизи встановлено та зазначено у висновку, що належні дії водія автомобіля Nissan Juke р/н НОМЕР_3 в умовах події регламентувалися вимогами пунктів 10.1, 10.4, ПДР, та з технічної точки зору перебувають у причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди.
Однак, згідно протоколу про адміністративне правопорушення, у вину ОСОБА_1 не ставиться порушення нею п. 10.1, 10.4 ПДР, а вказано, що остання порушила вимоги п. 13.1 ПДР.
Відповідно до висновок експерта № СЕ-19/116-25/15817-ІТ від 13.08.2025 року, який проведений апеляційною інстанцією за клопотанням захисника Віріх В.О.:
Експертом зазначено, що виходячи з експертного аналізу комплексу вихідних даних та матеріалів справи про адміністративне правопорушення №523/12829/24 слід дійти висновку, що відсутність певних інформативних ознак і визначеності за результатами показань учасників даної ДТП не дають змоги однозначно вирішити питання щодо технічної спроможності варіантів розвитку ДТС. Тому експертне дослідження проводитися за двома варіантами, а саме:
Варіант 1 розвитку ДТС (згідно з копією постанови про призначення судової експертизи) а саме, виходячи з комплексу вихідних даних, який базується на показаннях водія автомобіля Toyota Григор? ОСОБА_7 .
Варіант 2 розвитку ДТС (згідно з копією постанови про призначення судової експертизи) а саме, виходячи з комплексу вихідних даних, який базується на показаннях водія автомобіля Nissan Bipix O.В.
Варіант 1
1. У даній дорожній ситуації водій автомобіля Toyota Scion FR-S (номерний знак НОМЕР_2 ) ОСОБА_4 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3 ПДР.
2. У даній дорожній ситуації водій автомобіля Nissan Juke (номерний знак НОМЕР_1 ) ОСОБА_8 повинна була діяти відповідно до вимог п. 10.1 та 10.3 ПДР.
3. У даній ДТС, виходячи з причин зазначених в дослідницький частині (див. дослідницьку частину з дослідження з Питання № 3), виконати аналіз відповідності (невідповідності) дій водія автомобіля Toyota Scion FR-S (номерний знак НОМЕР_2 ) ОСОБА_3 технічним вимогам п. 12.3 ПДР, яки могли знаходитись в причинному зв?язку з настанням полій даної пригоди, з технічної точки зору, експертним шляхом не виявляється можливим.
У даній ДТС, виходячи з причин зазначених в дослідницький частині (див. дослідницьку частину з дослідження з Питання № 3), виконати аналіз відповідності (невідповідності) дій водія автомобіля Nissan Juke (номерний знак НОМЕР_1 ) ОСОБА_8 технічним вимогам п. 10.1 та 10.3 ПДР, які могли знаходитись в причинному зв?язку з виникненням подій даної пригоди, з технічної точки зору, експертним шляхом не виявляється можливим.
Варіант 2
1. У даній дорожній ситуації водій автомобіля Toyota Scion FR-S (номерний знак НОМЕР_2 ) ОСОБА_4 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.4 та 13.1 ПДР.
2. У даній дорожній ситуації водій автомобіля Nissan Juke (номерний знак НОМЕР_1 ) ОСОБА_1 повинна була діяти відповідно до вимог п. 10.1 та 10.4 ПДР.
3. У даній дорожній ситуації в діях водія автомобіля Toyota Scion FR-S (номерний знак НОМЕР_2 ) ОСОБА_3 вбачаються невідповідності вимогам п. 12.4 та 13.1 ПДР, і його дії, з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв?язку з настанням подій даної пригоди.
У даній дорожній ситуації розвиток цієї ДТ не залежав від дій водія автомобіля Nissan Juke (номерний знак НОМЕР_1 ) ОСОБА_1 і, таким чином в її діях не вбачаються невідповідності вимогам п. 10.1 та 10.4 ПДР, і її дії, з технічної точки зору, не знаходяться в причинному зв?язку з настанням подій даної пригоди.
Згідно ч.2 ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.
Враховуючи сталу практику ЄСПЛ (справи «Малофєєва проти Росії», «Карелін проти Росії»), а також вимоги ст.ст.7, 254, 279 КУпАП, суд повинен розглядати справу не інакше, як на підставі та в межах протоколу про адміністративне правопорушення і не вправі змінювати кваліфікацію вчиненого правопорушення, в т.ч. інкриміновані особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, норми ПДР України.
Наведене у своїй сукупності дає підстави стверджувати про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не доведена беззаперечними доказами, а сумніви, які виникли у ході розгляду цієї справи апеляційним судом мають бути витлумачені на користь останньої.
Отже, з наведених обставин вбачається, що в матеріалах справи вістуні належні та допустимі докази, які б беззаперечно доводили вину ОСОБА_9 в порушенні нею саме п. 13.1 ПДР, як про це зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, і що порушення саме цього пункту ПДР перебувають у причинному зв`язку з подією ДТП, яка мала місце 20 липня 2024 року в м. Одесі по вул. Слобідській 4 за участю водіїв ОСОБА_9 та ОСОБА_2 ..
При цьому апеляційний суд зауважує, що оцінку діям іншого водія у даному судовому провадженні суд не надає.
Судове рішення не може ґрунтуватись на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи, тлумачаться на її користь.
Викладені в обґрунтування поданої апеляційної скарги доводи, з урахуванням наявних по справі доказів, не дають жодних сумнівів в правильності висновків районного суду та не спростовують встановлені судом обставини події, а зводяться виключно до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.
Твердження апелянта, що суд закрив провадження по справі за відсутності клопотання ОСОБА_1 є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки якщо в ході розгляду встановлюється, що у діях особи відсутній склад правопорушення суддя, незалежно від позиції особи, яку притягують до відповідальності повинен констатувати цей факт.
Довід апеляційної скарги про те, що водій ОСОБА_1 має недостатній досвід водіння, не може прийматися судом як доказ, що підтверджує склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. І сам по собі стаж водіння та досвід не є кваліфікуючою ознакою складу правопорушення та не свідчить про порушення водієм конкретних норм ПДР.
Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що саме ОСОБА_1 порушила правила дорожнього руху, які потягли за собою ДТП, то апеляційний не може прийняти їх до уваги, оскільки вони не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.
З аналогічних підстав не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги про порушення суддею суду першої інстанції вимог КУпАП і ухвалення незаконного рішення.
Твердження про те, що суд першої інстанції вийшов за межі компетенції, обґрунтувавши свою постанову показниками “0 км/год” не відповідають дійсності та спростовуються змістом постанови, в якій зазначено, що суддею не приймається до уваги надані ОСОБА_2 висновки експертиз і звертається увага на зміст експертизи в якій вказані показники “0 км/год”, зазначене свідчить тільки про підставу відхилення висновку а не про обґрунтування постанови та висновку про закриття справи. Крім того, в апеляційній інстанції зазначений висновок було долучено до матеріалів справи.
Щодо не врахування судом висновків про вартість збитків, то такі доводи не беруться до уваги, оскільки суд не мав повноважень і не був зобов`язаний оцінювати та давати висновки, щодо розміру матеріальних збитків, так як прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення.
Між тим, апеляційний суд вважає за необхідне роз`яснити, що учасники дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 20.07.2024 року, що вони не позбавлені можливості звернутись за захистом своїх прав у порядку цивільного судочинства.
Інших об`єктивних доводів, які б спростовували висновки, викладені в оскаржуваній постанові, або свідчили б про порушення норм КУпАП при прийнятті рішення суддею, а також відповідних додаткових доказів в апеляційній скарзі не наведено і до апеляційного суду не надано. За таких обставин, підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.
Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя районного суду повною мірою дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про відсутності у її діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
За таких обставин, підстав для скасування постанови судді районного суду відносно ОСОБА_1 та задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 немає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Суворовського районного суду міста Одеси від 23 вересня 2024 року, якою провадження по справі відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП - закрито за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення – залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.Ю. Карташов