УХВАЛА

18 вересня 2025 року   
Київ
справа №260/7652/23
адміністративне провадження №К/990/36667/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Гімона М.М.,
суддів: Васильєвої І.А.,  Юрченко В.П., 
перевіривши касаційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 28.01.2025 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.05.2025 (повне судове рішення складено 06.06.2025) у справі № 260/7652/23 за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» до Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, 
ВСТАНОВИВ:
07.07.2025 до суду надійшла касаційна скарга Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» (далі - скаржник, Товариство), направлена через підсистему "Електронний суд" 07.07.2025. 
Під час вирішення питання щодо можливості відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою суд виходить з такого.
1. Відповідно до частини першої статті 329 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Відповідно до частини другої вказаної статті учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.
З поданих матеріалів касаційної скарги вбачається, що оскаржувана постанова апеляційного суду ухвалена 27.05.2025, повний її текст складено 06.06.2025, проте, касаційну скаргу направлено до суду лише 04.09.2025, тобто з пропуском строку, встановленого для цього.
Товариство заявило клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке вмотивоване тим, що вперше касаційну скаргу було подано у строк, встановлений законом. Однак, Верховний Суд таку касаційну скаргу повернув ухвалою від 12.08.2025, у якій вказано, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторно звернутися до суду касаційної інстанції, в порядку встановленому законом. Оскільки процесуально законодавство не передбачає в який строк повинен звернутися скаржник після повернення касаційної скарги, то, на переконання Товариства, необхідно застосувати аналогію права або закону щодо подання позовної заяви до суду, або касаційної скарги на рішення суду апеляційної інстанції. Відповідно, оскільки ухвала суду касаційної інстанції постановлена 12.08.2025, то саме з цієї дати необхідно рахувати 30 днів для пред`явлення до суду касаційної скарги.
Проаналізувавши зміст клопотання, колегія суддів позбавлена можливості його вирішити, адже в ньому відсутнє посилання на причини, які позбавляли можливості своєчасно звернутися із належним чином оформленою касаційною скаргою. 
Водночас Товариство викладає суб`єктивне бачення порядку обчислення процесуального строку на касаційне оскарження, яке, однак, не ґрунтується на нормах чинного законодавства. Посилаючись на необхідність застосування аналогії закону, скаржник не зазначає конкретний закон, який врегульовує подібне питання. 
Верховний Суд неодноразово висловлював у своїх постановах позицію у питанні застосування частини третьої статті 295 КАС України, правове регулювання якої є ідентичним до частини третьої статті 329 КАС України, але стосується поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення. Верховний Суд притримується позиції про те, що сам собою факт повернення апеляційної скарги не є поважною причиною пропуску строку, тому при вирішенні питання про поважність наведених скаржником причин, суд має враховувати також і ті обставини, які стали підставою для повернення попередньо поданої апеляційної скарги, а також період часу, який сплинув з моменту, коли особа дізналась про відповідне рішення суду, яким чином діяла ця особа протягом зазначеного часу. Суди мають враховувати, чи вчинялись особою, яка має намір подати апеляційну скаргу, усіх можливих та залежних від неї дій у розумні строки, без невиправданих зволікань з метою виконання процесуального обов`язку щодо дотримання строку на апеляційне оскарження судових рішень. Така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 19.06.2020 у справі № 280/4682/19, від 18.06.2020 у справі № 400/524/19, від 17.06.2020 у справі № 280/4951/19, від 15.09.2022 у справі №640/6828/19 тощо.
Аналогічний підхід застосовується Верховним Судом під час вирішення питання про поновлення строку на касаційне оскарження у разі його пропуску з причин, пов`язаних із попереднім поверненням касаційної скарги.
Не заперечуючи проти права на повторне звернення з касаційною скаргою після її повернення, вважає, що таке право не є абсолютним. Це обґрунтовується змістом частини восьмої статті 169 КАС України, відповідно до якої скаржник має право на повторне звернення з касаційною скаргою, якщо будуть усунуті недоліки касаційної скарги, які стали підставою для повернення вперше поданої касаційної скарги і таке звернення відбувається без зайвих зволікань. Також скаржник повинен довести, що повернення вперше поданої касаційної скарги відбулося з причин, які не залежали від особи, яка оскаржує судові рішення.
Та обставина, що повернення касаційної скарги не позбавляє права на повторне звернення до суду не означає наявність у особи безумовного права оскаржувати судові рішення у будь-який момент після повернення попередньо поданої касаційної скарги без урахування процесуальних строків встановлених для цього, а у Суду - обов`язку поновлювати такий строк, у разі його пропуску, тим більш за відсутності поважних причин.
За змістом процесуального закону поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами. 
Повторне звернення з касаційною скаргою відбулося 04.09.2025, тобто більше ніж через три тижні з дня постановлення Верховним Судом ухвали від 12.08.2025 про повернення первинної касаційної скарги (ухвала суду отримана скаржником через підсистему «Електронний суд» 12.08.2025 о 20:25). Однак, доводів про наявність поважних причин, які унеможливлювали повторне звернення у більш стислий строк, клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення не містить.
Відповідно до частини третьої статті 332 КАС України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 329 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.
З огляду на наведене, подана касаційна скарга підлягає залишенню без руху для надання скаржнику часу подати заяву про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення, у якій зазначити поважні причини пропуску строку на касаційне оскарження з відповідним обґрунтуванням та доказами причин пропуску такого строку.
2. Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
У вдруге поданій касаційній скарзі процитовано частину четверту статті 328 КАС України з окремим виділенням пункту 4, а також статтю 353 КАС України з окремим виділенням пунктів 1 і 4 частини другої.
Зміст вдруге поданої касаційної скарги в частині викладення підстав для касаційного оскарження судових рішень є майже аналогічним, адже незважаючи на інше оформлення касаційної скарги, безпосередній зміст доводів полягає у незгоді саме з результатом розгляду справу. Свою позицію скаржник ґрунтує на незгоді зі здійсненою судами попередніх інстанцій оцінкою встановлених обставин і наданих на їх підтвердження доказів. Товариство доводить, що надані ним документи підтверджують реальність господарських операцій і правомірність включення до складу податкового кредиту сум ПДВ на їх підставі.
Однак, доводи про порушення судом норм процесуального права, передбачених частиною другою статті 353 КАС України, мають бути наведені з одночасним викладенням обґрунтування неправильного застосування судом норм матеріального права відповідно до підстав, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини четвертої статті 328 КАС України. Такі доводи мають бути наведені у взаємозв`язку із встановленими обставинами і висновками судів щодо кожного з питань, які скаржник вважає неправильно вирішеним.
Тобто, у випадку посилання у касаційній скарзі на відповідний пункт частини другої статті 353 КАС України скаржник поряд із доводами про порушення судами норм процесуального права має навести обґрунтування, що таке порушення зумовило неправильне застосування норм матеріального права. Частина друга статті 353 КАС України стосується порушення судами норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно, скаржник повинен зазначити, які саме фактичні обставини у цій справі мають істотне значення для правильного вирішення справи, впливають на умови застосування норм права, але залишилися невстановленими. 
Обставиною в розумінні КАС України є фактичні дані (певний матеріально-правовий факт), а не правова оцінка судом встановленого факту, у зв`язку з чим доводи про надання неправильної оцінки доказам, що наявні у матеріалах справи, не можуть розцінюватися як неповне з`ясування судом обставин у справі.
У касаційній скарзі поряд із посиланням на пункт 4 не наведено обґрунтування наявності підстави касаційного оскарження судових рішень відповідно до пунктів 1, 2 та/або 3 частини четвертої статті 328 КАС України.
Крім того, суперечливою є позиція Товариства у питанні застосування частини четвертої статті 78 КАС України.
Так, Товариство доводить, що обставини, встановлені у справах №907/417/23 та №910/4766/23 (враховані судами попередніх інстанцій), жодним чином не впливають та не можуть вплинути на розгляд справи №260/7652/23, так як у даній справі інший предмет спору.
Однак, Товариство вважає, що преюдиційне значення має справа №260/2706/23.
Водночас, предмет спору у справі №260/2706/23 також не є дотичним до предмета спору у справі №260/7652/23, а доводи про те, що в цій справі безпосередньо підтверджено реальність господарських операцій з ТОВ «Йе Енергія» не знаходять свого підтвердження. 
Такі суперечності також потребують уточнень, адже з наведених скаржником доводів неможливо з`ясувати конкретну правову позицію Товариства, окрім як суб`єктивного сприйняття норм процесуального права. Крім того, зі змісту касаційної скарги неможливо з`ясувати, яку саме обставину, встановлену судами попередніх інстанцій, заперечує позивач. Неможливо з`ясувати й те, яку саме обставину позивач вважає такою, що встановлена в межах справи №260/7652/23 і не потребує доказуванню.
Касаційна скарга також містить доводи про встановлення судами попередніх інстанцій обставин на підставі недопустимих доказів. 
Недопустимим доказом в розумінні статті 74 КАС України є доказ, одержаний з порушенням закону, або доказ, яким певна обставина не може бути підтверджена. 
Однак, зі змісту доводів Товариства неможливо з`ясувати, який саме доказ скаржник вважає недопустимим, яку саме обставину суди встановили на його підставі, в чому саме полягає недопустимість такого доказу. 
Отже, наведене скаржником обґрунтування не є достатнім для відкриття касаційного провадження. 
Враховуючи, що Верховний Суд надавав скаржникові вичерпні роз`яснення щодо форми і змісту касаційної скарги, яким така має відповідати в частині викладення підстав для касаційного оскарження судових рішень, недоцільним є їх повторне роз`яснення скаржникові.
Частиною другою статті 332 КАС України встановлено, що до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 18 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
З огляду на викладене, касаційна скарга залишається без руху з наданням скаржнику строку для усунення виявлених недоліків.
На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 329-330, 332 КАС України, 
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 28.01.2025 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.05.2025 (повне судове рішення складено 06.06.2025) у справі № 260/7652/23 - залишити без руху.
Надати скаржнику десятиденний строк з дня отримання копії зазначеної ухвали суду для усунення недоліків касаційної скарги, а саме:
- подати заяву про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень, у якій вказати поважні причини пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень з відповідним обґрунтуванням та доказами причин пропуску такого строку;
- надати уточнену касаційну скаргу, зміст якої щодо підстав для касаційного оскарження судового рішення має бути викладено з урахуванням роз`яснень, наданих судом.
Роз`яснити, що у разі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, будуть визнані судом неповажними, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.
У разі невиконання вимог ухвали в іншій частині в установлений судом строк касаційна скарга разом із доданими до неї матеріалами буде повернута скаржнику. 
Також роз`яснити скаржнику, що у разі подання уточненої касаційної скарги в паперовій формі скаржник має надати її копії відповідно до кількості учасників справи. У разі подання уточненої касаційної скарги в електронній формі через електронний кабінет скаржник має додати докази надсилання її копії іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 44 КАС України (шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а у разі відсутності у іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність у іншого учасника справи електронного кабінету - в паперовій формі листом з описом вкладення).
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Судді	М.М. Гімон І.А. Васильєва   В.П. Юрченко