Номер провадження: 22-ц/813/5024/25 
Справа № 505/2729/23
Головуючий у першій інстанції Івінський О.О.
Доповідач Сегеда С. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11.11.2025 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого                Сегеди С.М.,
суддів:                Громіка Р.Д.,
Комлевої О.С.,        
за участю: 
       секретаря                Козлової В.А.,
       представника          ОСОБА_1 адвоката Чирки О.О. 
       представника                 ОСОБА_2 - адвоката Нікішева О.В.,
                       
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Чирка Ольга Олегівна, на ухвалу Котовського міськрайонного суду Одеської області від 17 березня 2025 року, постановлену під головуванням судді Івінського О.О., про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності на майно, а також за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна, визнання права власності та стягнення грошової компенсації вартості майна,
                                                встановив:

11.07.2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності на майно.
Крім того, в той же день позивач ОСОБА_1 звернулася із заявою про забезпечення позову та просила суд забезпечити позов, шляхом накладення арешту, оголошення заборони відчуження спірного майна та заборони відповідним суб`єктам державної реєстрації прав державним реєстраторам, у тому числі нотаріусам здійснювати проведення державної реєстрації будь-яких прав та/або їх обтяжень, заборони вносити будь-які записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме та рухоме майно, зміни до таких записів та/або скасування таких записів щодо об`єктів нерухомого або рухомого майна, здійснювати будь-які дії щодо розпорядження нерухомим та рухомим майном, а саме на наступне майно:

1. Автомобілі вантажні та легкові, автопричепи, які юридично оформлені на ім`я відповідача ОСОБА_2 (РНОКПП:  НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ), а саме:
- напівпричіп самоскид SCHMITZ SGF S3, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2018 року випуску, VIN-код: НОМЕР_3 ;
- вантажний сідловий тягач MAN TGX 18.480, реєстраційний номер НОМЕР_4 , 2016 року випуску, VIN-код: НОМЕР_5 ;
- напівпричіп самоскид SCHMITZ SKI 24 SL 10.5, реєстраційний номер НОМЕР_6 , 2014 року випуску, VIN-код: НОМЕР_7 ;
- напівпричіп самоскид TISVOL S-3-NA, реєстраційний номер НОМЕР_8 , 2015 року випуску, VIN-^: НОМЕР_9 ;
- вантажний сідловий тягач MAN TGX 18.400, реєстраційний номер НОМЕР_10 , 2014 року випуску, VIN-код: НОМЕР_11 ;
- вантажний сідловий тягач MAN TGS 18.440, реєстраційний номер НОМЕР_12 , 2012 року випуску, VIN-код: НОМЕР_13 ;
- вантажний сідловий тягач MAN TGX 18.400, реєстраційний номер НОМЕР_14 , 2011 року випуску, VIN-код: НОМЕР_15 ;
- напівпричіп самоскид MEGA LIGHT, реєстраційний номер НОМЕР_16 , 2017 року випуску, VIN-код: НОМЕР_17 ;
- вантажний сідловий тягач MAN TGX 18.440, реєстраційний номер НОМЕР_18 , 2013 року випуску, VIN-код: НОМЕР_19 ;
- причіп контейнеровоз SCHMITZ AFW 18, реєстраційний номер НОМЕР_20 , 2008 року випуску;
- причіп контейнеровоз KRONE AZ, реєстраційний номер НОМЕР_21 , 2009 року випуску;
- вантажний сідловий тягач MAN TGX 18.400, реєстраційний номер НОМЕР_22 , 2014 року випуску, VIN-код: НОМЕР_23 ;
- вантажний сідловий тягач MAN TGX 18.440, реєстраційний номер НОМЕР_24 , 2015 року випуску, VIN-код: НОМЕР_25 ;
- причіп контейнеровоз KOGEL AWE 18, реєстраційний номер НОМЕР_26 , 2007 року випуску;
- напівпричіп самоскид SCHWARZMUELLER SPA-3E-100, реєстраційний номер НОМЕР_27 , 2005 року випуску, VIN-код: НОМЕР_28 ;
- причіп контейнеровоз KRONE AZW 18, реєстраційний номер НОМЕР_29 , 2006 року випуску;
- причіп контейнеровоз SCHWARZMULLER PA-2E, реєстраційний номер НОМЕР_30 , 2003 року випуску;
- вантажний сідловий тягач MAN TGX 18.400, реєстраційний номер НОМЕР_31 , 2012 року випуску, VIN-код: НОМЕР_32 ;
- вантажний сідловий тягач MAN TGX 18.440, реєстраційний номер НОМЕР_33 , 2012 року випуску, VIN-код: НОМЕР_34 ;
- причіп контейнеровоз KRONE AZW 18, реєстраційний номер НОМЕР_35 , 2006 року випуску;
- вантажний сідловий тягач MAN TGX 18.440, реєстраційний номер НОМЕР_36 , 2012 року випуску, VIN-код: НОМЕР_37 ;
- причіп контейнеровоз KOGEL AW 18, реєстраційний номер НОМЕР_38 , 2010 року випуску;
- причіп контейнеровоз KOGEL AW 18, реєстраційний номер НОМЕР_39 , 2007 року випуску;
- легковий VOLKSWAGEN PASSAT, реєстраційний номер НОМЕР_40 , 2017 року випуску, VIN-код: НОМЕР_41 ;
- вантажний сідловий тягач MAN TGS 18.440, реєстраційний номер НОМЕР_42 , 2012 року випуску, VIN-код: НОМЕР_43 ;
- вантажний контейнеровоз MAN TGА 26.413, реєстраційний номер НОМЕР_44 , 2004 року випуску, VIN-код: НОМЕР_45 ;
- вантажний контейнеровоз MAN TGS 26.400, реєстраційний номер НОМЕР_46 , 2008 року випуску, VIN-код: НОМЕР_47 ;
- напівпричіп самоскид MEGA LIGHT, реєстраційний номер НОМЕР_48 , 2016 року випуску, VIN-код: НОМЕР_49 ;
- причіп контейнеровоз SCHWARZMULLER PA 2 ATL, реєстраційний номер НОМЕР_50 , 2004 року випуску;
- легковий універсал BMW X5, реєстраційний номер НОМЕР_51 , 2022 року випуску, VIN-код: НОМЕР_52 ;
- вантажний контейнеровоз MAN TGX 26.460, реєстраційний номер НОМЕР_53 , 2017 року випуску, VIN-код: НОМЕР_54 ;
- вантажний контейнеровоз MAN TGX 26.460, реєстраційний номер НОМЕР_55 , 2016 року випуску;
- напівпричіп, самоскид TISVOL S-3-NA, реєстраційний номер НОМЕР_56 , 2014 року випуску, VIN-код: НОМЕР_57 ;
- вантажний контейнеровоз MAN TGX 26.440, реєстраційний номер НОМЕР_58 , 2015 року випуску;
- причіп, платформа SCHMITZ AWF 18, реєстраційний номер НОМЕР_59 , 2001 року випуску;
- вантажний контейнеровоз MAN TGX 26.440, реєстраційний номер НОМЕР_60 , 2015 року випуску;
- напівпричіп, самоскид MEGA MNL, реєстраційний номер НОМЕР_61 , 2016 року випуску, VIN-код: НОМЕР_62 ;
- напівпричіп, самоскид TECNOKAR T3-P, реєстраційний номер НОМЕР_63 , 2013 року випуску, VIN-код: НОМЕР_64 ;
- вантажний контейнеровоз MAN TGA 26.400, реєстраційний номер НОМЕР_65 , 2012 року випуску;
- вантажний контейнеровоз MAN TGA 26.430, реєстраційний номер НОМЕР_66 , 2004 року випуску;
- напівпричіп, самоскид BENALU C39, реєстраційний номер НОМЕР_67 , 2017 року випуску, VIN-код: НОМЕР_68 ;
- напівпричіп, самоскид TECNOKAR T3-P, реєстраційний номер НОМЕР_69 , 2013 року випуску, VIN-код: НОМЕР_70 ;
- легковий SKODA OKTAVIA, реєстраційний номер НОМЕР_71 , 2012 року випуску, VIN-код: НОМЕР_72 ;
- вантажний бортовий КАМАЗ, 5320, реєстраційний номер НОМЕР_73 ;
- причіп бортовий ГКБ, 8350, реєстраційний номер НОМЕР_74 ;
- вантажний сідловий тягач КАМАЗ, 5410, реєстраційний номер НОМЕР_75 ;

2.Майнові права на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 та два парковочних місця АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 ;

3. Грошові кошти, що знаходяться на всіх рахунках в АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ», які відкриті на ім`я ОСОБА_2 (т.1, а.с.58-67).

Ухвалою Котовського міськрайонного суду Одеської області від 12 липня 2023 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову було задоволено.
Накладено арешт, заборонено відчуження, та заборонено здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо розпорядження рухомим майном та майновими правами стосовно такого майна:
1) автомобілі вантажні та легкові, автопричепи, які юридично оформлені на ім`я відповідача ОСОБА_2 за аналогічним із заявленим в заяві від 28.02.2025 переліком.
2) грошові кошти, що знаходяться на всіх рахунках в АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ», які відкриті на ім`я ОСОБА_2 .

Однак, постановою Одеського апеляційного суду від 08 листопада 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 було задоволено частково. Ухвалу Котовського міськрайонного суду Одеської області від 12 липня 2023 року змінено, виключено з резолютивної частини ухвали посилання на накладення арешту на рухоме майно. В іншій частині ухвалу суду залишено без змін.
Крім того, ухвалою Одеського апеляційного суду від 23 січня 2024 року роз`яснено, що скасування арешту рухомого майна, про яке зазначено у резолютивній частині постанови Одеського апеляційного суду від 08 листопада 2023 року, стосується виключно автомобілів вантажних та легкових, автопричепів, які юридично оформлені на ім`я відповідача ОСОБА_2 .

В свою чергу, 14 лютого 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про зустрічне забезпечення позову, в якій просив застосувати зустрічне забезпечення позову у цій справі, а саме зобов`язати ОСОБА_1 внести на депозитний рахунок Котовського міськрайонного суду Одеської області грошові кошти в розмірі не менше ніж 4 783 521, 92 грн.

Ухвалою Котовського міськрайонного суду Одеської області від 05 березня 2024 року було відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 про зустрічне забезпечення позову.

Однак, постановою Одеського апеляційного суду від 04 лютого 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 було задоволено частково. Ухвалу Котовського міськрайонного суду Одеської області від 05 березня 2024 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким заяву ОСОБА_2 про зустрічне забезпечення позову було задоволено частково та в рахунок зустрічного забезпечення позову щодо арешту рухомого майна (автотранспортних засобів) зобов`язано ОСОБА_1 внести на депозитний рахунок Котовського міськрайонного суду Одеської області грошові кошти в розмірі 1 000 000,00 грн. (один мільйон) гривень в строк протягом 10 календарних днів з дня ухвалення цього судового рішення.

Проте? станом на 27 лютого 2025 року ОСОБА_1 до суду не надано документу про виконання ухвали суду від 04 лютого 2025 року про зустрічне забезпечення.

У зв`язку з цим, ухвалою Котовського міськрайонного суду Одеської області від 27.02.2025 було скасовано ухвалу Котовського міськрайонного суду Одеської області від 12 липня 2023 року у справі № 505/2729/23 про забезпечення позову та скасовано зустрічне забезпечення позову, яке зазначено в постанові Одеського апеляційного суду від 04 лютого 2025 року.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Чирка О.О. в апеляційній скарзі просила оскаржувану ухвалу Котовського міськрайонного суду Одеської області від 27.02.2025 скасувати та прийняти нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні клопотання представника ОСОБА_2 про скасування ухвали Котовського міськрайонного суду Одеської області від 27.02.2025 про відмову в забезпеченні позову.

Постановою Одеського апеляційного суду від 11.11.2025 року ухвалу Котовського міськрайонного суду Одеської області від 27.02.2025 про скасування заходів забезпечення позову було залишено без змін.

Разом з тим, ще 04 березня 2025 року було частково задоволено заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Чирки О.О. про забезпечення позову та було забезпечено позов, шляхом оголошення заборони відчуження спірного майна та заборони відповідним суб`єктам державної реєстрації прав державним реєстраторам, у тому числі нотаріусам, здійснювати проведення державної реєстрації будь-яких прав та/або їх обтяжень, заборони вносити будь-які записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно,зміни до таких записів та/або скасування таких записів щодо двокімнатної квартири АДРЕСА_1 та двох парковочних місць № 63 та № 64 за адресою: АДРЕСА_4 .
В іншій частині заяви було відмовлено (а.с.12-18).

Після цього, а саме: 13.03.2025 рокуОСОБА_1 - адвокат знову подала до суду заяву про забезпечення позову, шляхом оголошення відчуження та заборони відповідним суб`єктам державної реєстрації прав сервісних центрів МВС України, державним реєстраторам, у тому числі нотаріусам, здійснювати проведення державної реєстрації будь-яких прав та/або їх обтяжень, заборони вносити будь-які дії щодо 46 транспортних засобів (а.с.2-7).

Ухвалою Котовського міськрайонного суду Одеської області від 17.03.2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову було відмовлено (а.с.14-18).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування ухвали Котовського міськрайонного суду Одеської області від 17.03.2025 року, ухвалення нового судового рішення, яким заяву про забезпечення позову задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права (а.с.20-27).

Вирішуючи питання про слухання справи у відсутність сторін та другого представника ОСОБА_2 - адвоката Покася О.С., колегія суддів виходить із того, що всі учасники справи були належним чином повідомленими про час і місце судового засідання (а.с.51-52). 
Більше того, права сторін в суді апеляційної інстанції представляли їх представники: в інтересах апелянта і позивача ОСОБА_1 - адвокат Чирка О.О. та в інтересах відповідача ОСОБА_2 - адвокат Нікішев О.В., які не заперечували проти слухання справи у відсутність інших його учасників.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, відзив на неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги та зміни оскаржуваної ухвали суду, в мотивувальній її частині, виходячи з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не довела суду того, що відповідач ОСОБА_2 має намір здійснити відчуження транспортних засобів. Тобто суд виходив із того, що викладені у заяві від 13.03.2025 доводи ОСОБА_1 є аналогічними тим, що було попередньо наведено у заяві від 28.02.2025, та нею не залучено ґрунтовні, належні та допустимі докази на підтвердження повторно заявлених доводів, які на той час підтвердження не знайшли.

Проте, з такими висновками суду погодитись не можна, з огляду на наступні обставини.

За змістом ч. 1 та 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема:
забороною вчиняти певні дії;
забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.
Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову по суті є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.
Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.
Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення заяви про забезпечення позову, а також доведення відповідності (адекватності) засобу забезпечення позову.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) зазначила, що при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».
При оцінці зазначеної співмірності, слід ураховувати безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення заявленій вимозі, необхідність вжиття забезпечувальних заходів їхній меті.

З цих підстав, ухвалою Одеського апеляційного суду від 11.11.2025 року було частково задоволено апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Чирка О.С. та забезпечено позов, шляхом заборони відчуження і заборони здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо розпорядження рухомим майном стосовно легкових, вантажних автомобілів і напівпричепів до них у кількості 46 штук (а.с.53).

Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає за необхідне змінити оскаржувану ухвалу суду першої інстанції, та також відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову, проте не з тих підстав, що заявник ОСОБА_1 не надала суду доказів наміру відповідача ОСОБА_2 здійснити відчуження транспортних засобів, а з тих підстав, що ухвалою Одеського апеляційного суду від 11.11.2025 року вже було забезпечено позов, шляхом заборони відчуження і заборони здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо розпорядження рухомим майном стосовно легкових, вантажних автомобілів і напівпричепів до них у кількості 46 штук.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги частково надала суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваної ухвали суду та доводів апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів також зазначає, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі - Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. 

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала суду на відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги її частково спростовують, оскільки ухвалу прийнято не у відповідності до вимог процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржувану ухвалу суду змінити в мотивувальній її частині.
В решті ухвалу Котовського міськрайонного суду Одеської області від 17 березня 2025 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, 
ухвалив:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Чирка Ольга Олегівна, задовольнити частково.

Ухвалу Котовського міськрайонного суду Одеської області від 17 березня 2025 року про відмову в забезпеченні позову змінити в мотивувальній її частині.

В решті ухвалу Котовського міськрайонного суду Одеської області від 17 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 18.11.2025 року.

Судді Одеського апеляційного суду:        С.М. Сегеда        

       
       Р.Д. Громік

       О.С. Комлева