ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

02 жовтня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 160/31907/24	

          Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
          головуючого - судді  Лукманової О.М. (доповідач),
          суддів:  Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,     
розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.02.2025 року (суддя Олійник В.М., м. Дніпро, повний текст рішення виготовлено 07.02.2025 року) у адміністративній справі №160/31907/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання призначити, нарахувати та виплатити пенсію за віком, суд –

в с т а н о в и в:
          У грудні 2024 року ОСОБА_1 (далі по тексту – позивач) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі по тексту – відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі по тексту – відповідач 2), в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення відповідача 2 від 30.09.2024 року №045750029436 щодо відмови їй в призначенні пенсії за віком; зобов`язати відповідача 1 здійснити призначення та виплату її пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 23.09.2024 року.
          Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.02.2025 року позовні вимоги задоволено.
          З рішенням суду першої інстанції не погодилося Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення суду та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Свої вимоги обґрунтувало тим, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт зазначив, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася із заявою до пенсійного органу про призначення пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яка за принципом екстериторіальності розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області, а тому Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не є суб`єктом порушеного права, оскільки не відмовляло ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком. Апелянт зазначив, що записи про прийняття та звільнення з роботи повинні проводитися у відповідності із вимогами Інструкції про порядок ведення книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58, а також раніше діючої Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці від 20.06.1974 року №162.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того,  що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно довідки №1205-5003403637 від 16.08.2024 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи взята на облік як внутрішньо-переміщена особа, проживає за адресою: АДРЕСА_1 . 23.09.2024 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», долучивши разом з заявою про призначення пенсії: довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, паспорт громадянина України, довідку про взяття на облік внутрішньо-переміщеної особи №1205-5003403637 від 16.08.2024 року, трудову книжку. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області №045750029436 від 30.09.2024 року ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Як вбачається з тексту рішення пенсійного органу, страховий стаж ОСОБА_1 становить 23 роки 11 місяців 25 днів. Відповідно до п.14-4 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в редакції з 23.06.2024 року передбачено, що громадянам України, які проживають на тимчасово окупованих територіях України або під час тимчасової окупації території виїхали на підконтрольну Україні територію, виплата пенсії згідно з цим Законом проводиться за умови неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації. Відповідно до п.2.8 розділу II Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1 громадянами України, які проживають на території автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації, для поновлення виплати пенсії до наявних документів додається заява в довільній формі про відсутність громадянства держави-окупанта. Заяви в довільній формі про відсутність громадянства держави-окупанта не надано. Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції керувався ч.4 ст.24, ст.26, ч.1 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; частинами 1, 2 ст.56, ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; пунктами 1, 3, 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 року; пунктами 1.1, 2.2, 2.3, 2.4,  Інструкції Про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України №58 від 29.07.1993 року; п.2.10,   Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 року №162;  ч.1 ст.3, частинами 1, 2 ст.7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»;  пунктів 1, 4 Порядку виплати пенсії та надання соціальних послуг громадянам України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.07.2014 року №234 та прийшов до висновку про те, що відповідальність за ведення трудової книжки покладається на підприємство, неточності у заповненні трудової книжки не можуть бути підставою для виключення певних періодів роботи зі страхового стажу ОСОБА_1 , тому спірні періоди роботи зараховуються до стажу роботи. Суд врахував, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Суд врахував, що на час звернення до пенсійного органу із заявою ОСОБА_1 не проживає на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя (проживає у м. Дніпрі), а тому до неї не застосовується частини 1, 2 ст.7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та Порядок виплати пенсії та надання соціальних послуг громадянам України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 02.07.2014 року №234. Суд врахував, що ОСОБА_1 на час звернення з заявою про призначення пенсії досягла 60 річного віку, має страховий стаж роботи більш ніж 15 років (23 роки 11 місяців 25 днів), суд дійшов висновку, що вона має право на пенсію за віком. Суд вважав за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 23.09.2024 року призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Враховуючи задоволення позовних вимог, суд прийшов до висновку про стягнення на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 1211,20 грн.
Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_2 та з 2008 року отримувала пенсію в АР Крим.
Згідно довідки №1205-5003403637 від 16.08.2024 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 взята на облік як внутрішньо-переміщена особа, проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Встановлено, що 23.09.2024 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про призначення (поновлення) пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», долучивши разом з заявою про призначення пенсії: довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, паспорт громадянина України, довідку про взяття на облік внутрішньо-переміщеної особи №1205-5003403637 від 16.08.2024 року, трудову книжку.
Встановлено, що за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області 30.09.2024 року розглянуто заяву ОСОБА_1 про призначення (поновлення) пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та рішенням №045750029436 Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області відмовило ОСОБА_1  в поновленні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Як вбачається з тексту рішення пенсійного органу, страховий стаж ОСОБА_1 становить 23 роки, 11 місяців, 25 днів. Відповідно до трудової книжки від 15.02.1970 року до страхового стажу не зараховано період роботи з 04.01.1988 року по 15.01.1997 року, оскільки назва підприємства при прийнятті на роботу не відповідає назві підприємства на печатці при звільненні, дані про реорганізацію підприємства відсутні. Відповідно до п.14-4 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в редакції з 23.06.2024 року передбачено, що громадянам України, які проживають на тимчасово окупованих територіях України або під час тимчасової окупації території виїхали на підконтрольну Україні територію, виплата пенсії згідно з цим Законом проводиться за умови неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації. У разі відсутності обміну інформацією між органами пенсійного забезпечення України та російської федерації неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації підтверджується повідомленням про це органу Пенсійного фонду в заяві особи про призначення, поновлення та продовження виплати пенсії. Відповідно до п.2.8 розділу II Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1 громадянами України, які проживають на території автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації, для поновлення виплати пенсії до наявних документів додається заява в довільній формі про відсутність громадянства держави-окупанта. Заяви в довільній формі про відсутність громадянства держави-окупанта не надано.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 03.07.2025 року запропоновано ОСОБА_1 надати до суду апеляційної інстанції копію трудової книжки від 15.02.1970 року; копію пенсійного посвідчення; пояснення щодо не зарахування до страхового стажу періоду з 04.01.1988 року по 15.01.1997 року; довідку про реорганізацію підприємства (у разі наявності). 
Встановлено, що ухвала суду апеляційної інстанції не виконана, оскільки поштова кореспонденція повернулася з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».
Як вбачається з матеріалів справи, до позовної заяви ОСОБА_1 надано копію трудової книжки та копію пенсійного посвідчення. Згідно рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 30.09.2024 року №045750029436 відповідно до трудової книжки від 15.02.1970 року до страхового стажу не зараховано період роботи з 04.01.1988 року по 15.01.1997 року, оскільки назва підприємства при прийнятті на роботу не відповідає назві підприємства на печатці при звільненні, дані про реорганізацію підприємства відсутні. ОСОБА_1 просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 30.09.2024 року №045750029436, однак, в позовній заяві відсутні пояснення та обґрунтування не зарахування пенсійним органом до страхового стажу періоду з 04.01.1988 року по 15.01.1997 року.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 28.08.2025 року зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області надати до суду апеляційної інстанції копію трудової книжки та копію пенсійного посвідчення ОСОБА_1 ; пояснення та обґрунтування не зарахування пенсійним органом до страхового стажу періоду з 04.01.1988 року по 15.01.1997 року (у разі необхідності).
На виконання ухвали суду апеляційної інстанції представником ОСОБА_1 – адвокатом Землянухіною Н.С. надано копію трудової книжки від 15.02.1970 року та копію пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 , виданого 10.06.2009 року.
Як вбачається з копії трудової книжки від 15.2.1970 року, ОСОБА_1 працювала в Керченському міському молочному заводі: з 04.01.1988 року мийником обладнання (наказ від 0401.1988 року №2-к); 01.04.1988 року переведена апаратником виробництва кисло-молочних продуктів (наказ від 01.04.1988 року №16-к); 01.06.1988 року переведена апаратником виробництва закваски (наказ від 21.06.1988 року №30-к); 21.03.1995 року переведена продавцем кило-молочної продукції (наказ від 15.03.1995 року №15-к); 15.01.1997 року звільнена у зв`язку зі скороченням штатів (п.1 ст.40 КЗпП України) (наказ від 14.01.1997 року №1-к).
Згідно копії пенсійного посвідчення серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 10.06.2009 року отримує пенсію за віком; пенсійне посвідчення видано Пенсійним фондом України.
Відповідно до ч.4 ст.24, ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом. Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення 60-річного віку та наявності страхового стажу не менше 15 років. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.  Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній  встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пунктів 1.1, 2.2, 2.12, 4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 року №162; пунктів 1.1, 2.2, 2.4  Інструкцію «Про порядок ведення трудових книжок працівників» від 29.07.1993 року №58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців. До трудової книжки вносяться відомості про роботу: прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення. Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. При звільненні робітника або службовця всі записи про роботу і нагороди, що внесені в трудову книжку за час роботи на даному підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.
Відповідно до п.4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 року №301 «Про трудові книжки працівників», відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. 
Відповідно до частин 1, 2 ст.7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» для громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території, реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення здійснюється відповідно до законодавства України. Виплата пенсій громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території, здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пунктів 3, 4 Порядку виплати пенсії та надання соціальних послуг громадянам України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 02.07.2014 №234 (діяв на момент звернення ОСОБА_1 , чинний до 11.02.2025 року, постанова Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 року №299) особи подають територіальному органові заяву про отримання пенсії відповідно до законодавства України із зазначенням місця проживання (реєстрації) та паспорт громадянина України (паспорт громадянина України для виїзду за кордон). Виплата пенсії після надходження пенсійної справи разом з документами про припинення виплати пенсії поновлюється з дати припинення виплати за місцем попереднього отримання пенсії.
Аналізуючи докази у справі та законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що  відповідальність за неправильність вчиненого запису чи інших відомостей не може бути перекладена на працівника та позбавляти його права на врахування трудового стажу, який враховується для призначення пенсії. Суд враховує, що на час звернення до пенсійного органу ОСОБА_1 не проживає на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя (проживає у м. Дніпрі), а тому до неї не застосовується частини 1, 2 статті 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та прийнятий на її виконання Порядок виплати пенсії та надання соціальних послуг громадянам України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 02.07.2014  року № 234.
Однак, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що необхідно зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 23.09.2024 року призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судові витрати, оскільки, рішення про відмову у поновленні пенсії за віком ОСОБА_1 приймало Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, яке допустило прийняття протиправного рішення, а тому слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області з 23.09.2024 року призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 судові витрати.  
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, рішення суду першої інстанції слід змінити в частині.
Керуючись статтями 315, 317, 321, 322 КАС України, суд – 

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області – задовольнити частково. 
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.02.2025 року у адміністративній справі №160/31907/24 – змінити, виклавши третій і четвертий абзаци рішення в наступній редакції:
«Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області з 23 вересня 2024 року поновити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській  області (код ЄДРПОУ 21390940) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок)».
В іншій частині рішення залишити без змін.
Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення у порядку статей 328, 329 КАС України.  
   
Головуючий - суддя                                                                      О.М. Лукманова 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      Ю. В. Дурасова