П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

11 вересня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/3677/25	

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,
суддів Коваля М.П. та Осіпова Ю.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 липня 2025 року (суддя Іванов Е.А., м. Одеса, повний текст рішення складений 24.07.2025) про прийняття звіту про виконання судового рішення у справі №420/3677/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання неправомірними дії відповідача та зобов`язання відповідача вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

05.02.2025 до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, в якому позивач просив:
- визнати неправомірними дії відповідача щодо неналежного розгляду в повному об`ємі заяви до поліції про розшук дитини та надання відомостей про місце знаходження дитини від 05.01.2025 року позивача;
- зобов`язати відповідача розглянути повторно заяву позивача до поліції про розшук дитини та надання відомостей про місце знаходження дитини від 05.01.2025 року у відповідності до висновків суду.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24.03.2025 адміністративний позов задоволено повністю.
Також суд зобов`язав Головне управління Національної поліції в Одеській області надати суду протягом 30 днів з дня набрання рішенням законної сили звіт про виконання судового рішення.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.06.2025 рішення суду першої інстанції змінено в його мотивувальній частині.

17.07.2025 до суду першої інстанції надійшов звіт відповідача про виконання судового рішення.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 24.07.2025 звіт Головного управління Національної поліції України в Одеській області про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24.03.2025 року по справі №420/3677/25 прийнято.
Ухвала суду мотивована тим, що відповідачем вчинено усі належні від нього дії, які він повинен вчинити на виконання рішення суду, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою позивач подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить скасувати ухвалу Одеського окружного адміністративний суду від 24.07.2025 про прийняття звіту в рамках судового контролю та ухвалити нове рішення, яким відмовити ГУНП в Одеській області у прийнятті звіту.
Одночасно апелянт просить за результатами подання звіту про нібито виконання судового рішення у справі №420/3677/25 зі сторони ГУНП в Одеській області винести рішення про накладання штрафу на керівника ОСОБА_2 в рамках заходів процесуального примусу у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Зобов`язати ГУНП в Одеській області подати повторно звіт про виконання судового рішення, встановивши новий строк до виконання 15 днів.
На думку апелянта, відповідач не надав суду достатніх доказів на підтвердження належного виконання судового рішення у справі №420/3677/25. Зокрема апелянт зазначив, що на дату нібито спілкування працівників поліції з дитиною 17.10.2025 (ця дата ще не настала) поліція фабрикує обставини в цій справі. Окрім того не підтверджено, що дитина перебувала на відпочинку. Крім того, не надано жодного пояснення або документа, який би спростовував відповіді Державної прикордонної служби України щодо фактів перебування дитини та матері у різних країнах вже майже два роки.

Відповідач надіслав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

13.08.2025 апелянт направив до суду додаткові пояснення до апеляційної скарги.

Судом першої інстанції спірне питання було розглянуто в порядку письмового провадження.

Апеляційним судом справа розглядається в порядку письмового провадження відповідно до статті 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів у разі, в тому числі, відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду колегія суддів дійшла таких висновків.
Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
В адміністративному судочинстві обов`язковість виконання судового рішення має особливо важливе значення, оскільки, виходячи із завдань адміністративного судочинства щодо ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, судовий захист може вважатися ефективним лише за умови своєчасного та належного виконання судового рішення, зазвичай, боржником в якому є держава в особі її компетентних органів, а тому адміністративні суди, які, здійснюючи судовий контроль та застосовуючи інші пов`язані процесуальні засоби, повинні максимально сприяти реалізації конституційної засади обов`язковості судового рішення, що узгоджуються із позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 01.02.2022 у справі №420/177/20 та ухвалах від 26.01.2021 у справі №611/26/17, від 07.02.2022 у справі №200/3958/19-а.
Порядок здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, ухвалених судом в адміністративних справах, встановлено у статті 382 КАС України.
Відповідно до статті 382-2 КАС України суд розглядає звіт суб`єкта владних повноважень про виконання судового рішення протягом десяти днів з дня його надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням сторін у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду питання, не перешкоджає судовому розгляду.
Звіт суб`єкта владних повноважень про виконання судового рішення має містити: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається звіт; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) (для фізичних осіб) особи, яка подає звіт, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб громадян України, номери засобів зв`язку та електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); 4) номер справи, в межах якої ухвалено відповідне судове рішення; 5) відомості про виконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, строк, порядок та спосіб його виконання; 6) у разі невиконання судового рішення: орієнтовні строки виконання такого рішення та їх обґрунтування; відомості про обставини, які ускладнюють виконання судового рішення суб`єктом владних повноважень, які заходи вжито та вживаються ним для їх усунення; 7) перелік документів та інших матеріалів, що додаються до звіту та підтверджують обставини, зазначені у ньому.
До звіту додаються: 1) довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо звіт поданий представником і такі документи раніше не подавалися; 2) докази направлення копій звіту та доданих до нього матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 44 цього Кодексу.
Згідно з частинами 1 - 3 статті 382-3 КАС України суд за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини 5 статті 382-1 цього Кодексу. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.
Суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення.
Суд також відмовляє у прийнятті звіту, якщо звіт подано без додержання вимог частин другої та/або третьої статті 382-2 цього Кодексу.
У разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення.
Як вбачається з матеріалів справи №420/3677/25, звертаючись до адміністративного суду із позовом до ГУНП в Одеській області, ОСОБА_1 обґрунтував порушення свої прав тим, що відповідач не надав відповідь на два питання його звернення, а саме щодо документального підтвердження місця знаходження перебування дитини та надання інформації про місце знаходження перебування дитини.
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції погодився з доводами позивача, що ГУНП в Одеській області неправомірно не надало позивачу відомості щодо місця знаходження його доньки та не в повному обсязі розглянуло його заяву про розшук дитини та надання відомостей про місце знаходження дитини від 05.01.2025.
Змінюючи мотивувальну частину рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24.03.2025 суд апеляційної інстанції у постанові від 19.06.2025 виснував, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Отож, при повторному розгляді заяви позивача від 05.01.2025, відповідачем повинні бути враховані перш за все інтереси та відчуття самої дитини. При цьому, одним з базових потреб дитини є відчуття нею свого дому, безпеки та власного простору.
У поданому відзиві про виконання судового рішення відповідач зазначив, що з метою виконання рішення суду, 27.06.2025 - звернення громадянина ОСОБА_1 від 05.01.2025 повторно взято до розгляду та зареєстровано в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» у відділенні поліції №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області за №8612 від 27.06.2025.
В ході перевірки за заявою було здійснено виїзд за місцем зареєстрованого проживання дитини ( ОСОБА_3 ) та матері ( ОСОБА_4 ): АДРЕСА_1 .
До проведення виїзду було залучено психолога Центру соціальних служб Одеської міської ради.
За вказаною адресою поліцейські опитали ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (бабусю та дідуся малолітньої ОСОБА_3 ), які повідомили, що дитина ОСОБА_7 проживає разом з матір`ю ( ОСОБА_8 ) за цією адресою, протиправних дій щодо неї не вчинялося; станом на момент візиту мати з дочкою перебували поза межами дому у зв`язку з відпочинком.
У присутності психолога бабуся ( ОСОБА_9 ) здійснила відеодзвінок через месенджер «WhatsApp» до матері дитини – ОСОБА_10 .
Під час відеоспілкування з ОСОБА_8 та малолітньою ОСОБА_3 , останні підтвердили, що перебувають разом на відпочинку у безпечних умовах, однак відмовилися повідомити своє поточне місцеперебування, посилаючись на наявні побоювання за власну безпеку та життя. Дитина також зазначила, що не бажає спілкуватися з батьком.
Працівники поліції здійснили аудіо- та відеофіксацію розмови з ОСОБА_8 та дитиною за допомогою нагрудного відєореєстратора Tecsar BDC-43-GWCP. Відеоматеріали перенесено на цифровий носій (DVD, обсяг НОМЕР_1 ) та долучено до матеріалів перевірки як доказ належного встановлення місця перебування дитини.
Факт спільного проживання дитини з матір`ю за адресою АДРЕСА_1 також підтверджено опитуванням сусідів, які мешкають поруч із указаним домоволодінням.
Беручи до уваги результати проведених заходів, а також відсутність реальної загрози для дитини, яка перебуває під опікою матері, ГУНП в Одеській області дійшло висновку про відсутність правових підстав оголошення дитини в розшук.
12.07.2025 ГУНП в Одеській області надано ОСОБА_1 письмову відповідь про результати повторного розгляду його звернення (вих. №98066-2025 від 12.07.2025).
У відповіді заявника поінформовано про встановлене місце проживання його доньки, відсутність підстав для оголошення її в розшук та наведено відповідні обґрунтування.
Колегія суддів, як і суд першої інстанції, вважає, що вчинені відповідачем у справі №420/3677/25 заходи є достатніми для своєчасного та повного виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24.03.2025 у справі №420/3677/25 з урахуванням постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.06.2025, що не дає суду підстав для відмови у прийнятті звіту.
Ґрунтуючись на зазначеному вище та приймаючи до уваги обставини даної справи колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про наявність підстав для прийняття звіту суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалено судове рішення, є правильним. 
Доводи апеляційної скарги позивача є неаргументованими та такими, що ґрунтуються виключно на його суб`єктивних припущеннях.
Згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Резюмуючи все вищевикладене колегія суддів дійшла висновку, що зазначені в апеляційній скарзі доводи висновків суду першої інстанції не спростовують, з огляду на що підстави для скасування ухвали суду першої інстанції відсутні.
Згідно з пунктом першим частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відтак, апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 292, 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 24 липня 2025 року про прийняття звіту про виконання судового рішення у справі №420/3677/25 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя-доповідач                                                  В.О.Скрипченко

Суддя                                                                                          М.П.Коваль

Суддя                                                                                          Ю.В.Осіпов