УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
 
23 вересня 2025 року
м. Київ
справа № 237/2729/25
провадження № 51-3714ск25
 
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
 
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
 
розглянувши касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_4 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 22 серпня 2025 року,
 
встановив:
 
Із матеріалів провадження за касаційною скаргою убачається, що потерпіла не погоджується із ухвалою Дніпровського апеляційного від 22 серпня 2025 року у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_5 про відмову у відкритті апеляційного провадження на ухвалу, постановлену без виходу до нарадчої кімнати, яка внесена до журналу судового засідання Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу щодо вирішення питання у підготовчому судовому засіданні про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 404 Кримінального кодексу України. 

Перевіривши доводи касаційної скарги, вивчивши судові рішення, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з наступних підстав.
 
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
 
Положення ст. 392 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) визначають перелік судових рішень суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.
 
Частиною 1 ст. 392 КПК визначено, що в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.
 
Так, відповідно до ухвали Дніпровського апеляційного суду від 22 серпня 
2025 року потерпіла ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу на ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу постановлену під час підготовчого судового засідання щодо розгляду питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді та їх статусу, яка окремому оскарженню не підлягає, а заперечення на неї може бути включене до апеляційної скарги на остаточне судове рішення за результатами розгляду кримінального провадження по суті.
 
Таким чином, апеляційний суд, встановивши, що апеляційну скаргу було подано на судове рішення, яке відповідно до процесуального закону не підлягало апеляційному оскарженню, згідно з приписами ч. 4 ст. 399 КПК правомірно відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_4 . 
Отже, колегією суддів не встановлено обставин, які б були підставами для скасування ухвали апеляційного суду з підстав наведених у касаційній скарзі потерпілої.
Інші аргументи, доводи та клопотання потерпілої, суд не бере до уваги, оскільки вони виходять за межі повноважень Верховного Суду визначених ст. 433 КПК, а підлягають вирішення під час розгляду кримінального провадження по суті.     
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Керуючись п. 2 ч.2 ст. 428, 411 КПК, Суд
 
постановив:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою потерпілої ОСОБА_4 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 22 серпня 2025 року.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:

ОСОБА_1                                       ОСОБА_2                                         ОСОБА_3