П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

11 вересня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 400/4052/25	

Категорія:112010201          Головуючий в 1 інстанції: Лісовська Л.В.
          Місце ухвалення: м. Миколаїв
          Дата складання повного тексту:18.07.2025р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого           – Бітова А.І.
суддів                     – Лук`янчук О.В.
 – Ступакової І.Г.

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа розглянута за правилами п.3 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 липня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду (далі – ГУПФ) України в Закарпатській області, третя особа ГУПФ України в Миколаївській області, про:
-          визнання протиправним та скасування рішення ГУПФ України в Закарпатській області №143250014725 від 06 лютого 2025 року про відмову у перерахунку пенсії у зв`язку з переходом з пенсії по віку згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-VI (далі – Закон №1058-VI) на пенсію за віком згідно Закону України "Про державну службу" №889-VIII (далі – Закон №889-VIII);
-          зобов`язання ГУПФ України в Закарпатській області з 30 січня 2025 року перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком відповідно до Закону №1058-VI на пенсію за віком відповідно до Закону №889-VIII. зарахувавши до стажу державної служби періоди роботи з 02 грудня 1994 року по 13 жовтня 1995 року, з 16 жовтня 1995 року по 25 листопада 1996 року, з 26 листопада 1996 року по 23 листопада 2011 року згідно записів трудової книжки серія НОМЕР_1 від 01 квітня 1986 року та повторно розглянути заяву про перерахунок пенсії від 30 січня 2025 року;
-          зобов`язання ГУПФ України в Закарпатській області здійснити перерахунок і виплату пенсії (з урахуванням виплачених сум) на підставі довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, виданих Миколаївською обласною військовою адміністрацією №146/10.10-05-78/4-25 від 22 січня 2025 року та №147/10.10-05-78/4-25 від 22 січня 2025 року.
Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що він звернувся із заявою до пенсійного органу про перехід з пенсії за віком на пенсію відповідно до Закону №889-VIII. За результатами розгляду заяви відповідач рішенням №143250014725 від 06 лютого 2025 року відмовив у переведенні пенсії, посилаючись на те, що позивач не має необхідного стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби. Позивач таке рішення вважає протиправним та таким, що порушує його права і законні інтереси.
Відповідач позов не визнав, вказуючи, що ст. 3 Закону №889-VIII, передбачає, що сфера дії Закону не поширюється на осіб рядового і начальницького складу правоохоронних органів та працівників інших органів, яким присвоюються спеціальні звання. Робота позивача на посадах у податковій інспекції не зараховується до стажу, що дає право на пенсію державного службовця, оскільки посади державних службовців віднесені до відповідних категорій здійснюється відповідно до ст. 25 Закону України "Про державну службу". Посади працівників органів державної податкової служби цією статтею не передбачені. Враховуючи вищезазначене, позивачу відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії у зв`язку з переходом на пенсію за віком за нормами Закону України "Про державну службу", скільки станом на 01 травня 2016 року позивач не працював на посадах віднесених до відповідних категорій посад державних службовців та не набув 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 липня 2025 року позов ОСОБА_1 до ГУПФ України в Закарпатській області – задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення ГУПФ України в Закарпатській області №143250014725 від 06 лютого 2025 про відмову у перерахунку пенсії у зв`язку з переходом з пенсії по віку згідно Закону №1058-VI на пенсію за віком згідно Закону №889-VIII.
Зобов`язано ГУПФ України в Закарпатській області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 періоди роботи з 02 грудня 1994 року по 13 жовтня 1995 року, з 16 жовтня 1995 року по 25 листопада 1996 року, з 26 листопада 1996 року по 23 листопада 2011 року згідно записів трудової книжки серія НОМЕР_1 від 01 квітня 1986 року та повторно розглянути заяву про перерахунок пенсії від 30 січня 2025 року, з урахуванням висновків суду.
У задоволенні решти позовних вимог – відмовлено.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУПФ України в Закарпатській області судовий збір у сумі 605,60 грн. на користь ОСОБА_1 .
В апеляційній скарзі ГУПФ України в Закарпатській області ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що при вирішенні спору судом першої інстанції не надано належної правової оцінки посиланням відповідача на те, що розділом ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу державної служби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХII, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Основним критерієм, який визначає підстави для зарахування того чи іншого періоду роботи особи на посаді державного службовця до стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII, є встановлення за займаною посадою відповідного рангу. Під час розгляду наданих документів встановлено, що ОСОБА_1 працював в органах державної податкової служби, де йому присвоювалися спеціальні звання. Однак, періоди роботи посадових осіб в органах державної податкової служби на посадах, в період перебування на яких були присвоєні спеціальні чи персональні звання – не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.
У відзиві ОСОБА_1 на апеляційну скаргу вказується, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та такими, що суперечать нормам діючого законодавства, а тому задоволенню не підлягають.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 липня 2025 року іншими учасниками справи не оскаржено.
Таким чином, відповідно до правил ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, тобто, в частині задоволених позовних вимог.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ГУПФ України в Закарпатській області, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Судом першої інстанції встановлені, судом апеляційної інстанції підтверджені, учасниками апеляційного провадження неоспорені наступні обставини.
Позивач перебуває на обліку у ГУПФ України в Миколаївській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону №1058-VI.
30 січня 2025 позивач звернувся до ГУПФ України в Миколаївській області із заявою про перерахунок пенсії, зокрема, перехід з пенсії за віком згідно із Законом №1058-VI на пенсію за віком відповідно до Закону №889-VIII.
06 лютого 2025 року за принципом екстериторіальності ГУПФ України в Закарпатській області розглянуто заяву.
ГУПФ України в Закарпатській області рішенням від №143250014725 від 06 лютого 2025 року відмовив у переведенні на пенсію за іншим законом, посилаючись на відсутність стажу роботи на посадах державної служби. Відповідач не врахував до стажу державної служби періоди роботи позивача на посадах в органах державної податкової служби.
Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до записів у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 01 квітня 1986 року позивачу присвоювались спеціальні звання, а також у день прийняття на роботу до державної податкової інспекції по Заводському району 02 лютого 1994 року є запис про прийняття присяги державного службовця. 
Враховуючи викладені обставини, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність включення до стажу державної служби, що враховується при призначенні пенсії, періодів роботи позивача в органах державної податкової служби на посадах, в період перебування на яких, були присвоєні персональні чи спеціальні звання, згідно відомостей трудової книжки. Присвоєння посадовим особам податкових органів спеціальних звань, а не рангів державного службовця, не скасовує викладених вище положень щодо включення спірних періодів роботи до стажу державної служби.
У зв`язку з викладеним, позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування рішення відповідача №143250014725 від 06 лютого 2025 року та зобов`язання зарахувати до стажу державної служби періоди роботи з 02 грудня 1994 року по 13 жовтня 1995 року, з 16 жовтня 1995 року по 25 листопада 1996 року, з 26 листопада 1996 року по 23 листопада 2011 року згідно записів трудової книжки серія НОМЕР_1 від 01 квітня 1986 року та повторно розглянути заяву про перерахунок пенсії від 30 січня 2025 року – належать задоволенню.
Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-12, 77 КАС України, п.344.1 ст. 344 ПК України, Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року №889-VIII, Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ, Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Закону України від 04 грудня 1990 року №509-XII "Про державну податкову службу в Україні", Постанови Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року №283 "Порядку обчислення стажу державної служби".
Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.
До 01 травня 2016 року умови пенсійного забезпечення державних службовців визначалися Законом України "Про державну службу" №3723-ХІІ (далі –Закон №3723-ХІІ).
01 травня 2016 року набрав чинності Закон України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року №889-VIII (далі – Закон №889-VIII), що регулює, зокрема, порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців.
Пункт 8 розділу ХІ "Прикінцеві та Перехідні положення" Закону №889-VІІІ передбачає, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
Відповідно п.п.10, 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ мають право особи, які на день набрання чинності Законом №889-VIII:
1) мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України;
2) займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України.
Відповідно ст. 37 Закону №3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право, зокрема, жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз.1 ст. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Колегія суддів зазначає, що для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ після 01 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених ч.1 ст. 37 Закону №3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, а саме: щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.
Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 22 травня 2024 року у справі №500/1404/23.
Тобто, за наявності у особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Спірні правовідносини у цій справі стосуються переведення позивача на пенсію державного службовця згідно із п.п.10, 12 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII та відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ. На час звернення із відповідною заявою позивач отримував пенсію за віком, призначену за нормами Закону №1058-IV.
Рішенням ГУПФ України в Закарпатській області від №143250014725 від 06 лютого 2025 слідує, що пенсійним органом заперечується можливість зарахування до стажу держслужби періодів роботи ОСОБА_2 в органах державної податкової служби.
У спірний період трудової діяльності позивача чинним був Порядок обчислення стажу державної служби, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року №283 (далі – Порядок №283), який втратив чинність 01 травня 2016 року.
Пунктом 1 Порядку №283 регламентовано, що цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби.
Згідно п.2 Порядку №283 до стажу державної служби зараховується робота (служба), серед іншого, на посадах державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.
Таким чином, Порядок №283 передбачав, що до стажу державної служби зараховується час перебування на посадах в органах державної податкової служби.
Документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи (п.4 Порядку №283).
Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, що відповідно до трудової книжки НОМЕР_2 від 01  квітня 1986 року ОСОБА_1 :
-          02 грудня 1994 року по 13 жовтня 1995 року, з 16 жовтня 1995 року по 25 листопада 1996 року – працював в органах державної податкової інспекції України;
-          з 26 листопада 1996 року по 23 листопада 2011 року – в Державній податковій адміністрації в Миколаївській області,
-          з 29 квітня 2013 року працює в Миколаївській обласній державній адміністрації.
Отже, відповідно до записів у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 01 квітня 1986 року позивачу присвоювались спеціальні звання, а також у день прийняття на роботу до державної податкової інспекції по Заводському району 02 лютого 1994 року є запис про прийняття присяги державного службовця. 
Водночас, присвоєння спеціального звання не може слугувати підставою для відмови у зарахуванні періодів роботи в органах державної податкової служби, враховуючи наступне.
Частиною 17 ст. 37 Закону №3723-ХІІ визначено, що період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Таким чином, законодавством, яке діяло в період роботи (служби) позивача та яке діє на теперішній час, визначено, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ.
Вказане підтверджується також положенням п.7 ч.2 ст. 46 Закону №889-VIII, згідно з яким до стажу державної служби зараховується час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.
Окрім того, ч.2 ст. 46 Закону №889-VIII та Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №229 від 25 березня 2016 року (далі – Порядок №229), які діють з 01 травня 2016 року, закріплено, що до стажу державної служби зараховується, зокрема, час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.
При цьому, спеціальним законом, що визначав статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності у період роботи позивача на відповідних посадах, був Закон України від 04 грудня 1990 року №509-XII "Про державну податкову службу в Україні", який був чинний до 19 листопада 2012 року (далі – Закон №509-XII).
Згідно ст. 6 Закону №509-XII видатки на утримання органів державної податкової служби визначаються Кабінету Міністрів України і фінансуються з державного бюджету.
Частиною 5 ст. 15 Закону №509-XII установлено, що правовий статус посадових осіб органів державної податкової служби, їх права та обов`язки визначаються Конституцією України, цим Законом, а в частині, що не регулюється ним, - Законом №3723-ХІІ.
Відповідно ч.4 ст. 15 Закону №509-XII службові особи державних податкових інспекцій не мають права займатися підприємницькою діяльністю, а також працювати за сумісництвом на підприємствах, в установах і організаціях (крім наукової та викладацької діяльності).
Тобто, цією нормою було встановлено умови, за яких особи не можуть бути службовцями податкових органів, які кореспондуються з вимогами ст. 12 Закону №3723-XII щодо обмежень, пов`язаних із прийняттям на державну службу та її проходженням.
Частинами 7, 8 ст. 15 Закону №509-XII передбачено, що посадові особи органів державної податкової служби підлягають атестації. Посадовим особам органів державної податкової служби присвоюються спеціальні звання: головний державний радник податкової служби, державний радник податкової служби I рангу, державний радник податкової служби II рангу, державний радник податкової служби III рангу, радник податкової служби I рангу, радник податкової служби II рангу, радник податкової служби III рангу, інспектор податкової служби I рангу, інспектор податкової служби II рангу, інспектор податкової служби III рангу.
Законом України від 05 липня 2012 року №5083-VI "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо державної податкової служби та у зв`язку з проведенням адміністративної реформи в Україні", який набрав чинності 12 серпня 2012 року, доповнено ПК України розділами XVIII-1 та XVIII-2, у тому числі ст. 344.
Так, відповідно п.344.1 ст. 344 ПК України пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу" При цьому період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.
Верховний Суд України у постанові від 22 жовтня 2013 року у справі №21-340а13 зазначив, що аналіз положень ст. 37 Закону України "Про державну службу", Закону України "Про державну податкову службу в Україні" дає підстави вважати, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII.
Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 03 липня 2018 року у справі №586/965/16-а, від 18 березня 2021 року у справі №500/5183/17, від 19 грудня 2023 року у справі №600/947/23-а.
Таким чином, посадові особи контролюючих органів, в даному випадку податкового органу, віднесені до державних службовців з певними особливостями, а саме: присвоєнням спеціальних звань, які відповідають певним категоріям та рангам державних службовців, тому період проходження служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".
За таких обставин, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення ГУПФ України в Закарпатській області про відмову в перерахунку пенсії за віком.
З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Колегія суддів не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.
Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, колегія суддів, –

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 11 вересня 2025 року.

Головуючий:                                                                                                     Бітов А.І.

Суддя:                                                                                                     Лук`янчук О.В.

Суддя:                                                                                                     Ступакова І.Г.