ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 вересня 2025 року
м. Київ
справа № 344/4414/19
провадження № 61-4812св25
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
Шиповича В. В. (суддя - доповідач), Осіяна О. М., Синельникова Є. В.,
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Савчук Роман Орестович, 
розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду м. Києва, в складі судді Букіної О. М., 
від 12 березня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду, в складі колегії суддів: Крижанівської Г. В., Оніщука М. І., Шебуєвої В. А., від 04 лютого 2025 року, 
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
1.           У березні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання довіреності недійсною.
2.           Позов мотивований тим, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 20 травня 2006 року серії НОМЕР_1 він був власником автомобіля LEXUS IS 250 (2006), який відповідач на підставі довіреності на розпорядження транспортним засобом, виданої від його імені та посвідченої 04 квітня 2009 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Савчук Р. О. за № 1454, зняв з обліку для продажу. 
3.           Позивач стверджує, що вказану довіреність він не видавав, нотаріуса Савчука Р. О. не бачив, а також не отримував коштів від продажу автомобіля.
4.           Крім того, вказує, що на момент посвідчення довіреності його паспорт громадянина України був недійсним, оскільки на другому аркуші паспорту був відсутній відбиток печатки органу, який видав паспорт. 
5.           Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просив суд визнати недійсною довіреність від 04 квітня 2009 року, видану на ім`я ОСОБА_2 , посвідчену приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Савчуком Р. О. за № 1454.
Короткий зміст оскаржуваних судових рішень
6.           Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 12 березня 
2024 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду 
від 04 лютого 2025 року, в задоволенні позову відмовлено.
7.           Судові рішення мотивовані тим, що невідповідність оформлення паспорта громадянина України, який був виданий ОСОБА_1 , у зв`язку з відсутністю на другому аркуші відбитку печатки органу, який видав паспорт, не свідчить про невідповідність волевиявлення позивача на видачу довіреності відповідачу.
8.           Будь-яких інших належних та допустимих доказів щодо відсутності такого волевиявлення ОСОБА_1 суду не надав, як і не надав доказів, які б підтверджували, що він не підписував оспорювану довіреність.
9.           Суди врахували пояснення приватного нотаріуса Савчука Р. О. про те, що під час встановлення особи  ОСОБА_1 у нього не виникло жодних сумнівів щодо особи довірителя чи недійсності документа, який посвідчував особу; висновок експерта Івано-Франківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 29 лютого 2016 року № 09/03-393, згідно з яким підписи в графі: «7 Підписи осіб, які звернулися за вчиненням нотаріальних дій» у реєстрі для реєстрації нотаріальних дій справа № 02-33 том 2 приватного нотаріуса Івано-франківського міського нотаріального округу Савчука Р. О. за 2009 рік навпроти реєстрових записів № 1454,1455 виконані ОСОБА_1 . 
10.        Також суди звернули увагу, що паспорт на ім`я ОСОБА_1 був виданий позивачу у 2000 році, а оспорювана довіреність - у 2009 році. Упродовж тривалого часу ОСОБА_1 користувався цим паспортом і не ставив питання про його обмін.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
11.        У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржені судові рішення, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
12.        У квітні 2025 року  ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 12 березня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 04 лютого 2025 року. 
13.        Ухвалою Верховного Суду від 30 квітня 2025 року відкрито касаційне провадження, витребувано із суду першої інстанції матеріали справи, які у травні 2025 року надійшли до Верховного Суду.
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
14.        Підставою касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 04 березня 2019 року у справі № 753/23699/16, від 21 жовтня 2019 року у справі № 205/221/13 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
15.        Касаційна скарга мотивована тим, щовчинення нотаріальної дії за недійсним паспортом є порушенням законодавства, а посвідчення правочину за цих умов є підставою для визнання його недійсним. 
16.        Вказує, що суди попередніх інстанцій фактично не перевірили довіреність на предмет відповідності чинному законодавству на момент її вчинення, а замість цього надали оцінку правочину в контексті наявності волі довірителя на його вчинення.
17.        Звертає увагу, що на момент вчинення оспорюваного правочину він був частково паралізований і без сторонньої допомоги не міг прийти до нотаріуса, який посвідчив довіреність.
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу та відомості про інші процесуальні звернення
18.        У травні 2025 року приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Савчук Р. О., в інтересах якого діє адвокат 
Коваленко Я. О., подав відзив на касаційну скаргу, в якому просить закрити касаційне провадження або залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін.
19.        Відзив мотивований тим, що питання дійсності/недійсності паспорта ОСОБА_1 вже неодноразово вирішувалось судами, зокрема й Верховним Судом у справі № 522/9388/22.
20.        У травні 2025 року ОСОБА_1 подав заперечення на відзив, в яких вказує, що суди попередніх інстанцій не надали належної оцінки результатам експертиз, фактам відсутності оригіналів документів та підписів.
Обставини справи, встановлені судами
21.        04 квітня 2009 року ОСОБА_1 видав ОСОБА_2 довіреність за № 1454, яку посвідчив приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Савчук Р. О., на розпорядження транспортним засобом LEXUS IS 250, належним позивачу на праві власності.
22.        З відповіді Кальміуського РВ у м. Маріуполі ГУ ДМС України в Донецькій області від 05 грудня 2018 року вбачається, що паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 від 08 квітня 2000 року, виданий на ім`я ОСОБА_1 , 
не є дійсним з моменту отримання власником та підлягає обов`язковому обміну у зв`язку із непридатністю до використання, оскільки відсутній відбиток мастикової гербової печатки органу оформлення на другій сторінці паспорту.
23.        Згідно із наданими позивачем висновком правової експертизи 
ТОВ «Незалежний інститут судових експертиз» від 27 січня 2020 року № 9454, паспорт НОМЕР_2 , виданий 08 квітня 2000 року Іллічівським РВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій області, громадянину ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не був дійсним та придатним для використання; нотаріус не мав права здійснювати нотаріальні дії за умов відсутності в паспорті печатки органу, який видав паспорт.
24.        Відповідно до висновку експерта Івано-Франківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 29 лютого 2016 року 
№ 09/03-393 підписи в графі: «7 Підписи осіб, які звернулися за вчиненням нотаріальних дій» у реєстрі для реєстрації нотаріальних дій справа № 02-33 том 2 приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Савчука Р.О . за 2009 рік навпроти реєстрових записів №№ 1454,1455 виконані ОСОБА_1 .
25.        Свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що була присутня при посвідченні довіреності 04 квітня 2009 року та підтвердила, що позивач звернувся до нотаріуса і надав оригінал паспорту, ідентифікаційний код та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, особисто перевірив та підписав довіреність, а також розписався в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій.
 
Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права
26.        Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, відзиву на неї, та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.
27.        Згідно із частинами першою-другою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
28.        Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
29.        За змістом пункту 1 частини першої статті 34 та статті 36 Закону України «Про нотаріат» (тут і надалі у редакції, чинній на час посвідчення спірної довіреності) нотаріуси вчиняють нотаріальні дії, зокрема посвідчують правочини (договори, заповіти, доручення тощо).
30.        Відповідно статті 43 вказаного Закону при вчиненні нотаріальної дії нотаріуси встановлюють особу учасників цивільних відносин, які звернулися за вчиненням нотаріальної дії. Встановлення особи здійснюється за паспортом або за іншими документами, які унеможливлюють виникнення будь-яких сумнівів щодо особи громадянина, який звернувся за вчиненням нотаріальної дії (паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, дипломатичний чи службовий паспорт, посвідчення особи моряка, посвідка на проживання особи, яка мешкає в Україні, національний паспорт іноземця або документ, що його замінює, посвідчення інваліда чи учасника Великої Вітчизняної війни, посвідчення, видане за місцем роботи фізичної особи)
31.        Для вчинення нотаріальних дій не приймаються документи, які не відповідають вимогам законодавства або містять відомості, що принижують честь, гідність та ділову репутацію фізичної особи або ділову репутацію юридичної особи, які мають підчистки або дописки, закреслені слова чи інші незастережні виправлення, документи, тексти яких неможливо прочитати внаслідок  пошкодження, а також документи, написані олівцем (частина третя статті 47 Закону України «Про нотаріат»).
32.        Відповідно до частин першої та третьої статті 237 ЦК України (тут і надалі у редакції, чинній на час посвідчення спірної довіреності) представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.
33.        Статтею 244 ЦК України визначено, що представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.
34.        За своєю правовою природою довіреність є одностороннім правочином.
35.        Згідно з частиною п`ятою статті 202 ЦК України до правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов`язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.
36.        Частинами першою, третьою статті 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
37.        За приписами частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
38.        У розглядуваній справі  ОСОБА_1 , звертаючись до суду з цим позовом про визнання недійсною довіреності від 04 квітня 2009 року, посилався на те, що:
-                     він не видавав вказану довіреність, приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Савчука Р. О. не бачив, а також не отримував коштів від продажу автомобіля;
-                     посвідчуючи вказану довіреність, нотаріус не звернув уваги, що паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_1 був недійсним внаслідок відсутності на другому аркуші відбитку печатки органу, який видав паспорт.
39.        При цьому позивач посилався на лист Кальміуського РВ у м. Маріуполі Головного управління ДМС України в Донецькій області від 05 грудня 2018 року та висновок правової експертизи ТОВ «Незалежний інститут судових експертиз» від 27 січня 2020 року № 9454.
40.        Суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, дійшли обґрунтованого висновку, що за встановлених у розглядуваній справі обставин недоліки в оформленні паспорту, на які посилався позивач, а саме відсутність на другому аркуші відбитку печатки органу, який видав паспорт, не підтверджує наявність визначених законом підстав для визнання недійсною спірної довіреності. 
41.        Згідно з пунктом 18 Положення Про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради  України від 26 червня 1992 року 
№ 2503-XII (у редакції, чинній на час посвідчення довіреності) для одержання, обміну паспорта і вклеювання до нього нових фотокарток громадянин подає документи і фотокартки не пізніш як через місяць після досягнення відповідного віку або зміни (переміни) прізвища, імені чи по батькові, встановлення розбіжностей у записах або непридатності паспорта для 
користування.
42.        Суди звернули увагу, що паспорт на ім`я ОСОБА_1 був виданий позивачу у 2000 році, а спірна довіреність - у 2009 році, водночас відомості про те, що позивач, користуючись упродовж тривалого строку вказаним паспортом, звертався до компетентних органів з приводу обміну паспорту в матеріалах справи відсутня. 
43.        Вирішуючи спір, суди правильно встановили, що ОСОБА_1 не надав належних і допустимих доказів на підтвердження того, що він не підписував спірну довіреність від 04 квітня 2009 року, посвідчену приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Савчуком Р. О.
44.        Натомість судами, за результатами оцінки наявних у справі доказів, зокрема висновку почеркознавчої експертизи та показань свідка, попередженого про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих свідчень, не було встановлено, що спірна довіреність видана (підписана) не позивачем, а іншою особою.
45.        Верховний Суд погоджується із висновками судів попередніх інстанцій, що за встановлених обставин сама по собі відповідь Кальміуського РВ у 
м. Маріуполі ГУ ДМС України в Донецькій області від 05 грудня 2018 року та наданий позивачем висновок правової експертизи ТОВ «Незалежний інститут судових експертиз» від 27 січня 2020 року № 9454 не підтверджують наявність передбачених законом підстав для визнання довіреності недійсною.
46.        Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду                        від 16 січня 2019 року в справі № 373/2054/16-ц).
47.        Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (зокрема рішення у справі «Пономарьов проти України») повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію.
48.        Висновки судів попередніх інстанцій не суперечать висновкам, викладеним у постановах у постановах Верховного Суду від 04 березня 
2019 року у справі № 753/23699/16, від 21 жовтня 2019 року у справі 
№ 205/221/13, на які позивач посилався у касаційній скарзі.
49.        В межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, Верховним Судом не встановлено підстав для висновку, що суди попередніх інстанцій ухвалили оскаржені судові рішення із неправильним застосуванням норм матеріального права або із порушенням норм процесуального права, що відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України є підставою для залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції та постанови апеляційного суду - без змін.
50.        Підстав для закриття касаційного провадження, про що просив приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу 
Савчук Р. О., в інтересах якого діє адвокат Коваленко Я. О., у відзиві на касаційну скаргу, колегією суддів не встановлено. 
Керуючись статтями 400, 401, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
1.           Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
2.           Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 12 березня 
2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 04 лютого 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:	В. В. Шипович О. М. Осіян Є. В. Синельников