ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ                                                    
                                                                    
22 жовтня 2025 року
м. Київ
 
справа № 212/3749/24
провадження № 61-1821св25
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого- Луспеника Д. Д.,
суддів:Гулейкова І. Ю., Гулька Б. І., Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А.,
 
учасники справи:
 
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач -Приватне акціонерне товариство «Північний гірничо-збагачувальний комбінат»,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на постанову Дніпровського апеляційного суду 15 січня 2025 року, прийняту у складі колегії суддів: Корчистої О. І., Агєєва О. В., Бондар Я. М., 
 
ВСТАНОВИВ: 
 
Описова частина
 
Короткий зміст позовних вимог
У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі - ПрАТ «ПІВНГЗК») про відшкодування моральної шкоди.
 
Позов обґрунтовано тим, що його син ОСОБА_2 працював монтером колії Товариства з обмеженою відповідальністю «Донбаське промислово-транспортне підприємство» (далі - ТОВ «ДОНПРОМТРАНС») та під час виконання робіт, обумовлених його робочими обов`язками, на території ПрАТ «ПІВНГЗК» стався нещасний смертельний випадок.
 
Комісія зі спеціального розслідування, ознайомившись з матеріалами розслідування, дійшла висновку, що відповідно до підпунктів 1 та 2 пункту 52 «Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2019 року № 337, нещасний випадок зі смертельним наслідком з   ОСОБА_2 слід вважати пов`язаним з виробництвом, який підлягає обліку на ТОВ «ДОНПРОМТРАНС» та складенням акта за формою Н-1/П.
 
Таким чином, в результаті дій, пов`язаних з використанням джерела підвищеної небезпеки, на території підприємства відповідача, з його (позивача) сином стався нещасний випадок та він отримав виробничу травму, внаслідок якої наступила його смерть.
 
Смертю сина йому завдано глибоких моральних страждань, оскільки він втратив рідну людину, з якою проживав однією сім`єю протягом значного періоду свого життя. Потрясіння через смерть сина призвели до того, що він перебуває в напруженому психічному стані, йому не вистачає спілкування з сином, підтримки останнього. Окрім психологічної складової, смерть сина докорінно змінила звичний для позивача уклад життя, він вимушений у похилому віці самостійно облаштовувати свій побут. Смерть рідної людини призвела до незворотних негативних змін у особистому житті та вимагає додаткових зусиль для організації свого життя, так як він є непрацездатною особою - пенсіонером за віком.
 
У зв`язку з зазначеним,  ОСОБА_1 просив суд стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 781 000 грн без відрахування з цієї суми податку на доходи фізичних осіб та військового збору.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 червня 2024 року відмовлено у задоволенні позовних вимог 
ОСОБА_1 до ПрАТ «ПІВНГЗК» про відшкодування моральної шкоди, заподіяною смертю сина.
 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач не надав докази на підтвердження родинних стосунків між ним та потерпілим. 
Оскільки вказана обставина не доведена в суді, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для відмови у позові.
 
Короткий зміст постанови апеляційного суду
 
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 15 січня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
Апеляційну скаргу ПрАТ «ПІВНГЗК» задоволено частково.
Рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 червня 2024 року скасовано.
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ПрАТ «ПІВНГЗК» про відшкодування моральної шкоди задоволено частково.
Стягнуто з ПрАТ «ПІВНГЗК» на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування моральної шкоди 350 000,00 грн без утримання податку з доходу фізичних осіб.
У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з ПрАТ «ПІВНГЗК» на користь держави судові витрати в розмірі 7 700,00 грн.
 
Постанову суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що позивачем надано належні та допустимі докази, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з яким 05 грудня 2021 року стався нещасний випадок на виробництві, є його сином.
 
Оскільки нещасний випадок із сином позивача ОСОБА_2 стався на виробництві та внаслідок дій, пов`язаних з використанням джерела підвищеної небезпеки та на території підприємства відповідача, позивач ОСОБА_1 має право на відшкодування моральної шкоди за рахунок ПрАТ «ПІВНГЗК» як власника джерела підвищеної небезпеки.
 
Визначаючи розмір морального відшкодування, апеляційний суд виходив із засад розумності та справедливості, врахував глибину і тривалість моральних страждань, які позивач зазнав внаслідок смерті свого сина.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводів
 
14 лютого 2025 року ПрАТ «ПІВНГЗК» через підсистему «Електронний суд» звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Дніпровського апеляційного суду від 15 січня 2025 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило суд скасувати оскаржуване судове рішення, ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
 
Підставами касаційного оскарження постанови Дніпровського апеляційного суду від 15 січня 2025 року заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме:
- суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 14 червня 2021 року у справі № 235/3191/19 (провадження № 61-21511сво19), від 25 травня 2022 року у справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22), від 07 червня 2022 року у справі № 415/380/20 (провадження № 61-565св22), від 23 листопада 2022 року у справі № 686/13188/21 (провадження № 61-3943св22), від 19 квітня 2023 року у справі № 336/10216/21 (провадження № 61-73св23), від 05 січня 2024 року у справі № 629/2371/23 (провадження № 61-15421св23), від 17 січня 2024 року у справі № 175/623/23 (провадження № 61-16302св23), від 17 квітня 2024 року у справі № 552/7011/22 (провадження № 61-2109св24).
 
Касаційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_2 не перебував безпосередньо з ПрАТ «ПІВНГЗК» в трудових відносинах, та останнє не мало обов`язку забезпечити безпеку на робочому місці працівника ТОВ «ДОНПРОМТРАНС».
 
Комісія із спеціального розслідування вирішила, що нещасний випадок зі смертельним наслідком із ОСОБА_2 пов`язаний з виробництвом та підлягає обліку на ТОВ «ДОНПРОМТРАНС», працівники якого допустили порушення законодавчих та інших нормативних актів з охорони праці.
 
На переконання заявника, у ПрАТ «ПІВНГЗК» відсутній обов`язок відшкодувати моральну шкоду позивачу.
 
Крім того, при вирішенні розміру відшкодування, суд апеляційної інстанції                                     не врахував у повній мірі всіх обставин справи та не застосував критерії розумності та справедливості.
 
Відзив на касаційну скаргу від позивача до суду не надходив.
 
Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 17 лютого 2025 року касаційну скаргу ПрАТ «ПІВНГЗК» залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків.
 
25 лютого 2025 року до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» надійшла заява про усунення недоліків.
 
27 лютого 2025 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження                           у справі, витребувано її матеріали із Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, іншим учасникам надіслано копії касаційної скарги.
 
У березні 2025 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду від 07 жовтня 2025 року справу призначено до судового розгляду у складі колегії із п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 03 грудня 1980 року серії НОМЕР_1 (а. с. 31).
 
ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з ТОВ «ДОНПРОМТРАНС», обіймаючи посаду монтера колії дільниці № 2 залізничного цеху з обслуговування об`єктів ПрАТ «ПІВНГЗК»ТОВ «ДОНПРОМТРАНС».
 
ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 41 рік, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (а. с. 30).
 
Згідно Акта спеціального розслідування нещасного випадку за формою Н-1/П, затвердженого 23 травня 2022 року в.о начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, 05 грудня 2021 року о 13 год 50 хв                                   з монтером колії ТОВ «ДОНПРОМТРАНС» ОСОБА_2 , при виконанні робіт, обумовлених його робочими обов`язками, на території УЗТ ПрАТ «ПІВНГЗК» стався нещасний смертельний випадок.
Смерть ОСОБА_2 настала від сполученої травми голови, тулубу та кінцівок, яка супроводжувалася множинними переломами кісток скелету з ушкодженнями внутрішніх органів та ускладнилася розвитком травматичного шоку (а. с. 10-29).
 
Відповідно до висновку комісії зі спеціального розслідування, викладеному в Акті спеціального розслідування нещасного випадку за формою Н-1/П, комісія, ознайомившись з матеріалами розслідування, дійшла висновку, що відповідно до підпунктів 1 та 2 пункту 52 «Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2019 року №337, нещасний випадок зі смертельним наслідком з   ОСОБА_2 вважається пов`язаним з виробництвом, підлягає обліку на ТОВ «ДОНПРОМТРАНС» та складається акт за формою Н-1/П.
 
Згідно з пунктом 8 Акта спеціального розслідування нещасного випадку за формою Н-1/П, особами, які допустили порушення вимог законодавства з охорони та гігієни праці, є:
ОСОБА_3 , майстер шляховий дільниці № 2 залізничного цеху з обслуговування об`єктів ПрАТ «ПІВНГЗК» ТОВ ДОНПРОМТРАНС»;
ОСОБА_4 , начальник дільниці № 2 залізничного цеху з обслуговування об`єктів ПрАТ «ПІВНГЗК» ТОВ ДОНПРОМТРАНС»;
ОСОБА_5 , монтер колії дільниці № 2 залізничного цеху з обслуговування об`єктів ПрАТ «ПІВНГЗК» ТОВ ДОНПРОМТРАНС»;
ОСОБА_2 монтер колії дільниці № 2 залізничного цеху з обслуговування об`єктів ПрАТ «ПІВНГЗК» ТОВ ДОНПРОМТРАНС» (а. с. 26, 27).
 
Мотивувальна частина
 
Позиція Верховного Суду
 
Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті,                                 є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга ПрАТ «ПІВНГЗК» не підлягає задоволенню.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.
 
Стаття 3 Конституції України визначає, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
 
Згідно зі статтею 27 Конституції України кожна людина має невід`ємне право на життя. Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя. Обов`язок держави - захищати життя людини.
 
Статтею 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що право кожного на життя охороняється законом.
 
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
 
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
 
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 та частина перша статті 16 ЦК України).
 
Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (частина перша статті 23 ЦК України).
 
Відповідно до частини другої статті 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
 
Згідно з вимогами статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
 
Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом (частина друга статті 1167 ЦК України).
 
Зазначена норма встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави - наявності моральної (немайнової) шкоди, а також інших умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв`язку між такою поведінкою і завданою шкодою та вини заподіювача (крім випадків відповідальності без вини).
 
У частині другій статті 1168 ЦК України вказано, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.
 
Слід враховувати, що у випадку завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки підлягають застосуванню особливі правила, визначені статтею 1187 ЦК України.
 
Так, відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
 
Отже, вказаною нормою права передбачено, що відшкодуванню підлягає шкода, завдана особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та при завданні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на особу, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, не може бути покладено обов`язок з її відшкодування у випадку, якщо вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 426/16825/16-ц зазначено, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець.
 
Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини.
 
Належним відповідачем має бути така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги. Суд захищає порушене право чи охоронюваний законом інтерес позивача саме від відповідача (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі № 304/284/18, провадження 
№ 14-517цс19).
 
Комісія зі спеціального розслідування, ознайомившись з матеріалами розслідування, дійшла висновку, що, відповідно до підпунктів 1 та 2 пункту 52 «Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2019 року №337, нещасний випадок зі смертельним наслідком з   ОСОБА_2 вважати пов`язаним з виробництвом, підлягає обліку на ТОВ «ДОНПРОМТРАНС» та складається акт за формою Н-1/П.
 
При цьому комісія встановила, що нещасний випадок стався внаслідок наїзду на потерпілого спеціалізованого технологічного поїзду у складі двосекційного тепловозу 2ТЕ10М госп. № 130/131 та десяти порожніх вагонів-самоскидів (думпкарів) 2 ВС-105, зчеплених з тепловозом. 
 
Аналізуючи матеріали справи, у тому числі вказаний Акт, складений за результатами розслідування, вбачається, що діяльність працівників ТОВ «ДОНПРОМТРАНС» (неналежне виконання трудових обов`язків якими спричинило нещасний випадок зі смертельним наслідком), пов`язана з виробництвом. Однак поняття «виробництво» у такому випадку слід розглядати у контексті специфіки та виду робіт відповідним підприємством, тобто характеру діяльності, у процесі здійснення якої було завдано шкоду.
 
Так, згідно з Актом за формою Н-1/П ТОВ «ДОНПРОМТРАНС» має ліцензію Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 12 червня 2019 року                        № 32-Л на провадження господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми та значними наслідками. Згідно з додатком до ліцензії ТОВ «ДОНПРОМТРАНС» виконує «Будівництво об`єктів транспортної інфраструктури: Залізничних колій - код 3.01.00». 
 
ТОВ «ДОНПРОМТРАНС» має у своєму складі чотири основні цехи, до яких входять дільниці з ремонту устаткування та обслуговування обладнання, розташовані на території підприємств-замовників.
 
ТОВ «ДОНПРОМТРАНС» виконує роботи з технічного обслуговування і поточного ремонту залізничних колій та стрілочних переводів управління залізничного транспорту Ганнівського та Першотравневого кар`єрів ПрАТ «ПІВНГЗК» згідно з Договором підряду на ремонти і технічне обслуговування від 06 лютого 2019 року № 108.
 
Сировинна база ПрАТ «ПІВНГЗК» представлена двома кар`єрами - Першотравневим і Ганнівським. Для навантаження та вивозу гірничої маси в кар`єрах застосовуються екскаватори, автомобільний кар`єрний транспорт гірничо-транспортних цехів № 1 та № 2 ПрАТ «ПІВНГЗК» та залізничний транспорт.
 
Нещасний випадок стався на централізованому стрілочному переводі СП 14, розташованому ближче до парної горловини залізничної станції «Розвантажувальна» ПрАТ «ПІВНГЗК», внаслідок наїзду на потерпілого спеціалізованого технологічного поїзду у складі двосекційного тепловозу 2ТЕ10М госп. № 130/131 та десяти порожніх вагонів-самоскидів (думпкарів) 2 ВС-105, зчеплених з тепловозом.
 
Матеріалами справи підтверджується, що вказаний спеціалізований технологічний поїзд - залізничний рухомий склад, на момент нещасного випадку належав ПрАТ «ПІВНГЗК». Машиністом та помічником машиніста тепловозу 2ТЕ10М госп. № 130/131 були працівники управління залізничного транспорту ПрАТ «ПІВНГЗК». 
 
При цьому матеріали справи не містять відомостей про те, що у процесі виробництва ТОВ «ДОНПРОМТРАНС» використовувало залізничний транспорт відповідача.                  В матеріалах справи відсутня інформація про укладення договорів оренди залізничного транспорту, зокрема, тепловозу 2ТЕ10М госп. № 130/131 та десяти порожніх вагонів-самоскидів (думпкарів) 2 ВС-105, між ТОВ «ДОНПРОМТРАНС» та ПрАТ «ПІВНГЗК».
 
Встановивши, що причиною загибелі ОСОБА_2 стали травми, завдані внаслідок зіткнення із залізничним рухомим складом, які були спричинені джерелом підвищеної небезпеки, яке належить ПрАТ «ПІВНГЗК», у зв`язку зі здійсненням його експлуатації працівниками ПрАТ «ПІВНГЗК», за недоведеності умислу потерпілого або існування обставин непереборної сили, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для покладення цивільно-правової відповідальності з відшкодування моральної шкоди, завданої батьку загиблого - ОСОБА_1 , саме на відповідача ПрАТ «ПІВНГЗК».
 
Доводи касаційної скарги про те, що у ПрАТ «ПІВНГЗК» відсутній обов`язок відшкодувати моральну шкоду позивачу, оскільки ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з ТОВ «ДОНПРОМТРАНС», працівники якого допустили порушення законодавчих та інших нормативних актів з охорони праці, що призвело до нещасного випадку зі смертельним наслідком із ОСОБА_2 , - необґрунтовані.
 
Незважаючи на те, що ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з ТОВ «ДОНПРОМТРАНС», та що особами, які допустили порушення вимог законодавства з охорони праці, є працівники виключно ТОВ «ДОНПРОМТРАНС»                    (у тому числі потерпілий ОСОБА_2 ), при кваліфікації спірних правовідносин як таких, що надають членам родини потерпілого право на відшкодування моральної шкоди, завданої нещасним смертельним випадком, слід враховувати, що нещасний випадок з потерпілим стався в результаті дій, пов`язаних з використанням джерела підвищеної небезпеки, належного відповідачу, та на території підприємства відповідача.
 
Норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, визначають, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела.
 
З метою спростування такої відповідальності законодавець зобов`язав саме відповідача довести, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, була спричинена внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. 
 
Відповідачем не оспорювалося те, що належний йому залізничний рухомий склад створює підвищену небезпеку для осіб, які перебувають поблизу.
 
У цій справі відповідач не довів наявність умислу потерпілого або існування обставин непереборної сили, які спричинили нещасний випадок на виробництві. 
 
При визначенні розміру моральної шкоди судом апеляційної інстанції правильно застосовані норми матеріального права та обґрунтовано визначено розмір відшкодування моральної шкоди.
 
Колегія суддів погоджується з висновками апеляційного суду щодо наявності підстав для відшкодування завданої позивачу моральної шкоди, оскільки така шкода пов`язана з глибокими емоційними переживаннями та моральними стражданнями через передчасну смерть сина, порушення укладу життя позивача. Факт загибелі сина є безумовним свідченням спричинення позивачу глибоких моральних страждань.
 
З урахуванням глибини та тривалості моральних страждань позивача, а також принципів розумності, пропорційності та справедливості, суд апеляційної інстанції дійшов загалом обґрунтованого висновку про відшкодування ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 350 000 грн.
 
В контексті доводів касаційної скарги щодо необґрунтовано завищеного розміру моральної шкоди колегія суддів зауважує, що гроші виступають еквівалентом завданої моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та справедливої сатисфакції потерпілому. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості.
Схожі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 25 травня 2022  року в справі № 487/6970/20, від 23 листопада 2022 року в справі № 686/13188/21, від 19 квітня 2023 року в справі № 336/10216/21.
 
Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі № 477/874/19).
 
Таким чином, розмір відшкодування моральної шкоди не є сталою величиною, а визначається судом в кожному конкретному випадку з урахуванням всіх обставин справи.
 
Суд апеляційної інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин, підставами для відшкодування моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, та, надавши належну правову оцінку обставинам завдання шкоди, а також глибині моральних страждань, завданих позивачу у зв`язку зі смертю сина, дійшов обґрунтованого висновку про стягнення на користь позивача відшкодування моральної шкоди у розмірі 350 000 грн. 
 
Колегія суддів не знаходить підстав для висновку, що при визначені розміру відшкодування порушено принципи розумності, пропорційності та справедливості.
 
Доводи касаційної скарги щодо розміру морального відшкодування зазначених висновків суду не спростовують, значною мірою зводяться до переоцінки доказів.
 
Слід враховувати, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палата Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).
 
Висновки суду апеляційної інстанції, з урахуванням встановлених у цій справі фактичних обставин щодо завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки, недоведеності наявності у діях загиблого умислу чи існування обставин непереборної сили, не суперечать висновкам Верховного Суду, на які посилаються заявник у касаційній скарзі, зокрема висновкам Верховного Суду, зробленим у постановах: від 14 червня 2021 року у справі № 235/3191/19 (провадження 
№ 61-21511сво19), від 25 травня 2022 року у справі № 487/6970/20 (провадження №  61-1132св22), від 07 червня 2022 року у справі № 415/380/20 (провадження 
№ 61-565св22), від 23 листопада 2022 року у справі № 686/13188/21 (провадження № 61-3943св22), від 19 квітня 2023 року у справі № 336/10216/21 (провадження № 61-73св23), від 05 січня 2024 року у справі № 629/2371/23 (провадження 
№ 61-15421св23), від 17 січня 2024 року у справі № 175/623/23 (провадження 
№ 61-16302св23), від 17 квітня 2024 року у справі № 552/7011/22 (провадження № 61-2109св24).
 
Доводи касаційної скарги, з урахуванням меж касаційного перегляду, не дають підстав для висновку, що оскаржене судове рішення ухвалене без додержання норм процесуального права.
 
У справі, яка розглядається, надано відповідь на всі істотні питання, що виникли при кваліфікації спірних відносин. Наявність у скаржника іншої точки зору на встановлені судом обставини не спростовує законності та обґрунтованості ухваленого рішення та фактично зводиться до спонукання касаційного суду до прийняття іншого рішення - на користь заявника. 
 
Наявність обставин, за яких відповідно до частини першої статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню, касаційним судом не встановлено.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції -                     без змін.
 
Оскільки касаційна скарга залишається без задоволення, то відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України в такому разі розподіл судових витрат                             не проводиться.
 
Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» залишити без задоволення.
 
Постанову Дніпровського апеляційного суду 15 січня 2025 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення,      є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                     Д. Д. Луспеник

 
Судді:                                                                                               І. Ю. Гулейков

 
Б. І. Гулько

 
Г. В. Коломієць

 
Р. А. Лідовець