СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2025 року                    м. Харків                     Справа № 917/312/25  

          Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Білоусова Я.О., суддя Лакіза В.В. , суддя  Мартюхіна Н.О.
розглянувши у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Торговий дім Авангард” (вх.№1106 П/2) на рішення Господарського суду Полтавської області від 22.04.2025 (прийняте у приміщенні Господарського суду Полтавської області суддею Мацко О.С., повне рішення складено 22.04.2025) у справі №917/312/25
за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю “Цукорагропром”, м. Київ, 
до Товариства з обмеженою відповідальністю “Торговий дім Авангард”, м.Полтава, 
про стягнення 244 897,56 грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Цукорагропром” звернулося до Господарського суду Полтавської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “Торговий дім Авангард” про стягнення грошових коштів в сумі 244 897,56 грн, що складаються з 228 000,00 безпідставно утримуваних грошових коштів (суми попередньої оплати за договором поставки, на яку відповідач не поставив товар у встановлений договором строк), 14 364,00 грн інфляційних втрат, 2 623,56 грн – 3% річних; судових витрат в розмірі сплаченого судового збору у сумі 3 673,45 грн.
Рішенням Господарського суду Полтавської області від 22.04.2025 у справі №917/312/25 позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю “Торговий дім Авангард” на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Цукорагропром” 228000,00 грн основного боргу, 10 411,66 грн інфляційних, 1 982,62 грн - 3 відсотки річних, 2 884,73 грн судового збору. В іншій частині позову – відмовлено.
Вказане судове рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідачем дійсно порушено строк поставки товару, встановлений п.3 Специфікації №1 від 29.01.2024, тож позивач вправі ставити вимогу про повернення сплачених попередньо коштів, при цьому це право не залежить від факту розірвання/не розірвання договору. Перевіривши розрахунок інфляційних та річних, наданий позивачем, з урахуванням встановленого судом початку періоду прострочення (з 19.10.2024, а не з 27.09.2024, як вважав позивач) господарський суд задовольнив позовні вимоги в цій частині частково, а саме: 10   411,66 грн інфляційних та 1 982,62 грн – 3 відсотки річних. А саме, початок періоду прострочення суд першої інстанції визначив виходячи з того, що поштове відправлення з повідомленням про розірвання договору не було отримане відповідачем: воно зберігалося у логістичному центрі за адресою адресата до 16.10.2024 і в цей день було скеровано відправнику, відтак, на думку господарського суду, саме з 16.10.2024 (оскільки максимально в цей день поштове відправлення могло бути отримане відповідачем) слід обраховувати 2-денний термін, передбачений договором для повернення коштів, тобто першим днем періоду прострочення є 19.10.2024.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю “Торговий дім Авангард” звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Полтавської області від 22.04.2025 у справі №917/312/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Цукорагропром” до Товариства з обмеженою відповідальністю “Торговий дім Авангард” про стягнення 244 897,56 грн повністю та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог повністю.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник посилається, зокрема, на таке:
- відповідач не отримав повідомлення про розірвання договору, направлене позивачем поштою; поштове відділення не повідомило ТОВ “Торговий дім Авангард” про надходження листа, тому вказане поштове відправлення було повернуто відправникові 16.10.2024 з причин «закінчення встановленого терміну зберігання»;
- навіть якби відповідач отримав повідомлення поштою, все одно датою розірвання договору та виникнення обов`язку повернення коштів не можна було визначити дату 27.09.2024, оскільки позивач у повідомленні вказав, що датою розірвання договору є дата отримання ТОВ “Торговий дім Авангард” повідомлення, направленого на визначену в договорі електронну адресу; однак, оскільки позивач не дотримався встановленого в договорі порядку електронного листування, то, на думку відповідача, договір не був розірваний взагалі;
- висновок суду першої інстанції про те, що право вимоги, яке виникло у позивача, не залежить від факту розірвання/не розірвання договору, відповідач вважає помилковим, оскільки відповідно до п.5.2.1 договору, зобов`язання постачальника повернути сплачені йому кошти – попередню оплату у випадку прострочення строку поставки товару виникають після розірвання договору покупцем в односторонньому порядку.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.05.2025, для розгляду справи №917/312/25 було сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Білоусова Я.О., суддя Крестьянінов О.О., суддя Тарасова І.В.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 19.05.2025 витребувано з Господарського суду Полтавської області матеріали справи №917/312/25 та відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження матеріалів справи.
27.05.2025 на адресу Східного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №917/312/25.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 02.06.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Торговий дім Авангард” (вх.№1106 П/2) на рішення Господарського суду Полтавської області від 22.04.2025 у справі №917/312/25 залишено без руху, враховуючи відсутність доказів сплати судового збору у встановленому законом порядку та розмірі. Встановлено апелянту десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліків апеляційної скарги.
13.06.2025 до суду від апелянта надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги (вх.№ 7413), до якої додано квитанцію №10-19563686/С від 10.06.2025 про доплату судового збору у сумі 1183,10 грн.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.06.2025 у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Крестьянінова О.О., який входив до складу колегії суддів, для здійснення розгляду судової справи №917/312/25 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Білоусова Я.О., суддя Тарасова І.В., суддя Лакіза В.В.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 13.06.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю “Торговий дім Авангард” (вх.№1106 П/2) на рішення Господарського суду Полтавської області від 22.04.2025 у справі №917/312/25 та  постановлено здійснити її розгляд у порядку письмового провадження без виклику та повідомлення учасників справи; встановлено позивачу строк до 30.06.2025 для подання відзиву на апеляційну скаргу з доказами його надсилання апелянту, учасникам справи строк до 30.06.2025 для подання заяв, клопотань, тощо.
27.06.2025, тобто в межах установленого судом строку, до суду апеляційної інстанції через підсистему "Електронний суд" від Товариства з обмеженою відповідальністю "Цукорагропром" надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх. № 7970), в якому позивач просить залишити рішення Господарського суду Полтавської області від 22.04.2025 без змін, а апеляційну скаргу ТОВ «Торговий дім АВАНГАРД» без задоволення. 
В обґрунтування відзиву позивач зазначає, зокрема, таке:
-          згідно підп.5.2.1. пункту 5.2 Договору поставки визначено право позивача, у випадку прострочення строку поставки Товару, надати письмове повідомлення про розірвання Договору в будь-який час, при цьому в зазначеній умові Договору не визначено спеціальний порядок направлення такого повідомлення, а факт розірвання Договору поставки не поставлено в залежність від факту і часу отримання відповідачем такого письмового повідомлення про розірвання Договору поставки; таким чином, позивач мав право на власний розсуд визначити спосіб направлення повідомлення про розірвання договору та використав поштовий зв`язок для його направлення;
-          Господарський суд Полтавської області обґрунтовано, на думку позивача, пов`язав дату розірвання Договору поставки з датою 16.10.2024, коли поштове відправлення (цінний лист 0504060305143) було скеровано позивачу (відправнику), тобто останній день, коли це поштове відправлення могло бути отримано відповідачем;
-          після розірвання Договору поставки, незважаючи на повідомлення про необхідність повернути грошові кошти, сплачені позивачем в сумі 228 000,00 грн., такі грошові кошти безпідставно утримуються відповідачем.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.08.2025 у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Тарасової І.В., яка входила до складу колегії суддів, для здійснення розгляду судової справи №917/312/25 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Білоусова Я.О., суддя Лакіза В.В., суддя Мартюхіна Н.О. 
Судова колегія зазначає, що учасники справи належним чином повідомлені про відкриття апеляційного провадження у справі та розгляд даної апеляційної скарги в порядку письмового провадження, що підтверджується довідками про доставку електронного листа, сформованими в програмі Діловодство спеціалізованого суду.
Таким чином, судом апеляційної інстанції було вжито всіх можливих заходів задля повідомлення учасників процесу про хід розгляду справи, витримано терміни, які колегія суддів вважає достатніми для можливості реалізації заявником своїх процесуальних прав.
Частиною 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що у даному випадку апелянтом було подано апеляційну скаргу на рішення господарського суду у справі з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.
Крім того, дана справа не відноситься до категорії справ, зазначених у частині 4 статті 247 Господарського процесуального кодексу України, що не можуть бути розглянуті у порядку спрощеного провадження.
Клопотань від учасників справи про розгляд справи з їх повідомленням (викликом) до суду апеляційної інстанції не надійшло.
За таких обставин, матеріалами справи підтверджується належне повідомлення сторін про відкриття апеляційного провадження у справі та розгляд даної апеляційної скарги в порядку, передбаченому частиною 10 статті 270 ГПК України.
Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила.
29.01.2024 між сторонами у справі було укладено договір поставки, відповідно до  п.1.1. якого ТОВ “ТОРГОВИЙ ДІМ АВАНГАРД”, як Постачальник зобов`язався поставити ТОВ “ЦУКОРАГРОПРОМ”, як Покупцю, у визначений Договором строк конвеєрне обладнання та/або іншу продукцію виробничо-технічного призначення, а Покупець зобов`язався прийняти обумовлений товар і оплатити його вартість згідно умов Договором.
Згідно з п.1.2. Договору поставки найменування (асортимент, комплектація), ціна за одиницю товару, кількість, загальна вартість Товару, порядок оплати, умови, місце та строк поставки Товару зазначаються у Специфікаціях, що є невід`ємною частиною Договору.
У п.5.2.1 договору сторони погодили, що у випадку прострочення строку поставки Товару понад 5-ть календарних днів Покупець має право в односторонньому порядку розірвати цей Договір, шляхом надання Постачальнику письмового повідомлення про розірвання Договору. В цьому випадку Постачальник зобов`язується протягом 2-х банківських днів з дати надання покупцем вимоги повернути покупцю сплачені ним грошові кошти - попередню оплату за непоставлений постачальником товар, збільшену на індекс інфляції та на суму процентів (14% річних) за користування сплаченими Покупцем в якості попередньої оплати грошовими коштами (що нараховуються з дати перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника до дати повернення Постачальником цієї суми Покупцю).
Згідно з п.9.1. Договору поставки сторони визначили строк його дії до 31 грудня 2024 року включно, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.
29.01.2024 між сторонами укладено Специфікацію №1 до договору поставки №231222 від 29.01.2024, якою сторони погодили постачання Постачальником наступного товару:
-конвеєр переносний стрічковий L=4m в кількості 14 штук, ціною 50 000,00 грн, всього з ПДВ – 840 000,00 грн.
Згідно з п.2 Специфікації №1 до Договору поставки покупець здійснює оплату Товару за цією Специфікацією в наступному порядку: 2.1. перший платіж у розмірі 70% вартості товару – 588 000,00 грн. у тому числі ПДВ-20% здійснюється Покупцем на підставі рахунку Постачальника протягом 3 (трьох) робочих днів з дати отримання Покупцем відповідного рахунку від Постачальника за умови підписання сторонами цієї специфікації; 2.2. другий платіж у розмірі 30% вартості товару у тому числі ПДВ 20% здійснюється Покупцем протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту приймання Товару Покупцем, що засвідчується підписанням Сторонами відповідної накладної та за умови надання Постачальником відповідного рахунку.
Згідно з п.3 Специфікації №1 до Договору поставки поставка товару за цією Специфікацією здійснюється Постачальником протягом 70 (сімдесяти) робочих днів з дати здійснення Покупцем оплати першого платежу у розмірі визначеному в п.2.1. цієї Специфікації. 
Як встановлено судом першої інстанції та не заперечується сторонами, позивач належним чином виконав свої зобов`язання, визначені в п.2 Специфікації №1 до Договору поставки, та на підставі рахунку №129 від 12.02.2024, отриманого від відповідача, сплатив 20 лютого 2024 року на користь відповідача перший платіж в сумі 588 000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №С8-2683, отже, строк поставки тривав до 28.05.2024.
Проте, як вбачається з матеріалів справи, відповідач виготовив та поставив позивачу на виконання вказаного договору 6 штук товару (з погоджених 14), залишок грошових коштів, які були сплачені та на які не здійснено поставку – 228000,00 грн. 
У зв`язку з простроченням відповідачем виконання своїх зобов`язань з поставки товару у визначений Договором поставки строк, позивач 27.09.2024 направив на поштову адресу відповідача лист-повідомлення вих.№24/09-41. 
За змістом вказаного листа, ТОВ «Цукорагропром» повідомило ТОВ «Торговий дім Авангард» про свою відмову від договору поставки та його одностороннє розірвання з дати отримання ТОВ «Торговий дім Авангард» цього повідомлення про розірвання договору; одночасно повідомлено, що з моменту отримання цього повідомлення, сума грошових коштів у розмірі 228000,00 грн, що була сплачена ТОВ «Цукорагропром» як попередня оплата за непоставлений товар по договору поставки, підлягає поверненню на рахунок ТОВ «Цукорагропром», що зазначений у реквізитах Договору поставки. У повідомленні також зазначено, що у відповідності до п.8.3 Договору поставки датою розірвання Договору є дата отримання на визначену в зазначеному пункті договору електронну адресу цього повідомлення про розірвання Договору.
З наявного в матеріалах справи витягу із сервісу відстеження поштових пересилань АТ “Укрпошта” вбачається, що зазначене поштове відправлення 0504060305143 було передано до поштової установи 27.09.2024, прибуло до логістичного центру в м. Полтава 02.10.2024, де знаходилося до 16.10.2024; поштове відправлення 16.10.2024 було повернуто за зворотною адресою через закінчення встановленого терміну зберігання. При цьому, як встановлено місцевим господарським судом на підставі матеріалів справи та не заперечується відповідачем, позивач на конверті зазначив належну адресу відповідача та номер телефону, наявні у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Вважаючи свої права порушеними, ТОВ «Цукорагропром», із посиланням на вищенаведені обставини, звернулося до Господарського суду Полтавської області з позовом у даній справі, який оскаржуваним рішенням місцевого господарського суду задоволено частково.
Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального та матеріального права в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги виходячи з наступного.
Згідно з приписами частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до положень статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
За змістом положень статей 626, 627, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 629 ЦК України встановлено обов`язковість виконання договору сторонами.
Як правильно встановлено місцевим господарським судом, предметом позову в даній справі є вимога покупця про повернення суми попередньої оплати, сплаченої за договором поставки.
Відповідно до ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно зі ст. 693 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.
Визначене частиною другою статті 693 ЦК України право покупця вимагати від продавця повернення суми попередньої оплати за своїм змістом є правом покупця на односторонню відмову від зобов`язання, внаслідок якої припиняється зобов`язання продавця перед покупцем з поставки товару.
Умовою застосування частини другої статті 693 ЦК України є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю.   А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати.
Аванс (попередня оплата) - це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар, який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані. При цьому аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося (аналогічний висновок викладено в постановах Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №910/12382/17, від 16.09.2022 у справі №913/703/20 тощо).
Можливість обрання певного визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця.
Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11.02.2025 у справі № 914/1314/24.
Законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову (аналогічні висновки наведено, зокрема. в постанові Верховного Суду від 06.08.2025 у справі №504/4355/18).
Як вбачається з матеріалів даної справи №917/312/25, у зв`язку з невиконанням продавцем свого договірного зобов`язання щодо поставки товару на суму 228000,00 грн, що була сплачена ТОВ «Цукорагропром» як попередня оплата за відповідний товар, покупець обрав такий варіант поведінки як направлення продавцеві вимоги про повернення вказаної суми попередньої оплати.
У суді першої інстанції позивач стверджував про надіслання на адресу відповідача вимоги від 27.09.2024 електронним листом, однак, як встановлено місцевим господарським судом та не заперечувалося позивачем під час апеляційного провадження,  позивач не надав доказів на підтвердження направлення вимоги в цей день відповідачу електронною поштою.
Разом з тим, матеріалами справи підтверджується вчинення ТОВ «Цукорагропром» відповідного волевиявлення в інший спосіб, а саме, шляхом надіслання поштою листа-повідомлення від 27.09.2024 вих.№24/09-41 на належну адресу ТОВ «Торговий дім Авангард», а в подальшому – шляхом подання позову до суду у справі №917/312/25.
Посилання відповідача на неотримання зазначеного листа колегія суддів не вважає переконливим аргументом, оскільки, як правильно вказав суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні із застосуванням правової позиції, наведеної Верховним Судом у постанові від 25.01.2021 у справі № 910/9359/20, направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника. 
В апеляційній скарзі відповідач стверджує про передчасність вимог позивача з огляду на вищенаведені умови п.5.2.1 договору, оскільки, на думку відповідача, обов`язок з повернення попередньої оплати виникає у ТОВ «Торговий дім Авангард» лише у випадку розірвання договору, тоді як, за твердженням відповідача, договір наразі не є розірваним, оскільки позивач у повідомленні від 27.09.2024 вих.№24/09-41 із посиланням на п.8.3 договору поставки вказав, що датою розірвання договору є дата отримання відповідачем цього повідомлення на електронну адресу.
Проте, як вбачається зі змісту листа-повідомлення від 27.09.2024 вих.№24/09-41, позивач не лише повідомляв відповідача про розірвання договору, але й зазначав, що з моменту отримання вказаного повідомлення (без уточнення, яким саме шляхом – поштою або на електронну адресу) сума грошових коштів у розмірі 228000,00 грн, що була сплачена ТОВ «Цукорагропром» як попередня оплата за непоставлений товар по договору поставки, підлягає поверненню на рахунок ТОВ «Цукорагропром», що зазначений у реквізитах Договору поставки.
Тому, з урахуванням вищенаведених положень частини другої статті 693 ЦК України, а також практики Верховного Суду щодо застосування вказаної норми, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач довів обставини щодо реалізації ним свого права вимагати повернення спірної суми попередньої оплати, яке виникло у ТОВ «Цукорагропром» в силу закону (внаслідок недопоставки відповідачем товару на суму 228000,00 грн), незалежно від факту розірвання/не розірвання договору.
В апеляційній скарзі заявником не наведено доводів, що спростовували б вищевказаний висновок господарського суду. Твердження апелянта про ненадання місцевим господарським судом належної оцінки тексту повідомлення від 27.09.2024 не узгоджуються зі змістом оскаржуваного рішення, оскільки господарський суд дослідив зазначений доказ та встановив, що він містить вимогу про повернення коштів, а саме, попередньої оплати в розмірі 228000,00 грн.
Отже, на думку колегії суддів, місцевим господарським судом правомірно задоволено позовну вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача зазначеної суми 228000,00 грн.
Стосовно стягнутих місцевим господарським сум інфляційних та 3 відсотків річних, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Як було встановлено вище, позивач нарахував до стягнення 14364,00 грн інфляційних втрат за період з жовтня 2024р. по січень 2025р. та 2  623,56 грн – 3 % річних з 28.09.2024р. по 14.02.2025 – виходячи з дати листа-повідомлення від 27.09.2024 вих.№24/09-41. 
Проте місцевий господарський суд, з огляду на відсутність доказів направлення цього листа електронною поштою, врахувавши час поштового перебігу, а також ті обставини, що вказаний лист 16.10.2024 було повернуто поштовим відділенням відправникові, зазначив, що саме з 16.10.2024 (оскільки максимально в цей день поштове відправлення могло бути отримане відповідачем) слід обраховувати 2-денний термін, передбачений договором для повернення коштів, отже, прострочення починається з 19.10.2024. З огляду на вказані обставини, суд першої інстанції здійснив відповідний перерахунок сум інфляційних втрат та 3% річних.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не навів заперечень щодо арифметичної правильності зазначеного розрахунку та не надав суду першої і апеляційної інстанції контррозрахунків відповідних сум.
Натомість в апеляційній скарзі відповідач наполягає на тому, що нарахування судом суми інфляційних втрат та 3% річних з 19.10.2024 є безпідставним, оскільки Договір не є розірваним.
Проте, як було встановлено вище, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку про те, що у відповідача виник обов`язок з повернення позивачеві суми попередньої оплати (незалежно від розірвання або нерозірвання Договору), відповідно, підлягають стягненню також і суми інфляційних втрат та 3% річних.
Правовідношення, в якому у зв`язку із фактичним закінченням строку поставки у відповідача (постачальника, продавця) виникло зобов`язання повернути позивачу (покупцю) суму попередньої оплати (тобто сплатити грошові кошти) відповідно до частини другої статті 693 ЦК України, є грошовим зобов`язанням, а тому відповідно на нього можуть нараховуватися інфляційні втрати та 3% річних на підставі частини другої статті 625 цього Кодексу. У відповідача (постачальника, продавця) виникло зобов`язання повернути позивачу (покупцю) суму попередньої оплати (тобто сплатити грошові кошти) відповідно до частини другої статті 693 ЦК України, частини першої статті 530 ЦК України з наступного дня після спливу строку поставки. Відповідну правову позицію наведено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №918/631/19, у постанові Верховного Суду від 03.06.2025 у справі №925/546/23 тощо. 
Щодо встановлення господарським судом початку періоду нарахування інфляційних втрат та відсотків річних виходячи з дати повернення поштовим відділенням позивачеві листа-повідомлення від 27.09.2024 вих.№24/09-41, колегія суддів зазначає, що зазначене узгоджується з вищенаведеними нормами чинного законодавства та висновками Верховного Суду щодо їх застосування, відповідно до яких право на нарахування сум інфляційних втрат та відсотків річних виникає у покупця з наступного дня після спливу строку поставки (тобто, у даному випадку, з 29.05.2024).
Отже, враховуючи, що доводи відповідача про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права під час прийняття оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування рішення господарського суду.
Європейський суд з прав людини у рішенні по справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).
Статтею 236 ГПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Оскаржуване рішення відповідає вимогам статті 236 ГПК України, а тому відсутні підстави для його скасування.
Відповідно до статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення господарського суду - без змін.
Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.
Керуючись ст. 269, 270, п. 1 ст. 275, ст. 276, ст. 282 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Авангард» залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Полтавської області від 22.04.2025 у справі №917/312/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, передбачених пунктами а)-г) частини 3 ст.287 Господарського процесуального кодексу України. 

Повна постанова складена 10.10.2025.

Головуючий суддя                                                                    Я.О. Білоусова

Суддя                                                                                           В.В. Лакіза  

Суддя                                                                                           Н.О. Мартюхіна