ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/14342/21                                               Головуючий у 1-й інстанції: Ірметова О.В.
                                                                                                     Суддя-доповідач: Василенко Я.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  31 жовтня 2025 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого                    Василенка Я.М.,
суддів                              Ганечко О.М., Кузьменка В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 15.04.2025 у справі за адміністративним позовом акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Рефрижераторна вагонна компанія" до Центрального міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення в частині, -
В С Т А Н О В И В:
АТ "Українська залізниця" в особі філії "Рефрижераторна вагонна компанія" звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, в якому просило: 
- визнати частково протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 21.10.2020 №0000140503 винесене Офісом великих платників податків Державної податкової служби щодо нарахувань штрафних (фінансових) санкцій за порушення п.п. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI та п. 12 підрозділу 5 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України, п.п. 230.1.3 п. 230.1 ст. 230 Податкового кодексу України в частині щодо нарахування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 84 000,00 грн.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.05.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 
Відповідно до Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" від 13.12.2022 №2825-IX та Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 №399, справу № 640/14342/21 передано на розгляд до Луганського окружного адміністративного суду.
Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 28.01.2025 прийнято справу №640/14342/21 до провадження та продовжено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 15.04.2025 позов задоволено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 15.04.2025 Центральне міжрегіональне управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків звернулось із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.
З метою повного та всебічного встановлення обставин справи, колегією суддів ухвалено рішення про продовження апеляційного розгляду даної справи на розумний строк.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що Головним управлінням Державної податкової служби в Одеській області проведено фактичну перевірку з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, яке є обов`язковим до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами та пального, господарської одиниці - акцизного складу №1011223, що розташована за адресою: Одеська область, Овідіопольский район, с/р Сухолиманська, масив 3, № 1 АТ "Українська залізниця", за наслідками якої складено акт від 07.09.2020 №1807/15-32-32-07/40075815 (а.с. 14-17).
За наслідками проведеної перевірки встановлені наступні порушення податкового законодавства:
- п.п. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 Податкового кодексу України та п. 12 підрозділу 5 розділу XX Перехідних положень ПК України, за що передбачена відповідальність згідно з п. 128-1.1 ст. 128-1 ПК України;
- п.п. 230.1.3 п. 230.1 ст. 230 ПК України п. 21 12 підрозділу 5 розділу XX Перехідних положень ПК України та п. 5, п. 6, п. 7 Порядку введення Єдиного державного реєстру витратомірів-лічильників і рівнемірів-лічильників рівня пального в резервуарі, передачі облікових даних з них електронними засобами зв`язку до контролюючих органів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.11.2017 №891, за що передбачена відповідальність згідно з п. 128-1.3 ст. 128-1 ПК України.
На підставі акта перевірки від 07.09.2020 №1807/15-32-32-07/40075815 Офісом великих платників податків ДПС прийнято податкове повідомлення-рішення від 21.10.2020 № 0000140503, яким до AT "Укрзалізниця" застосовані штрафні (фінансові) у розмірі 126  000,00 грн (а.с. 11-13).
Не погоджуючись з податковим повідомленням-рішенням від 21.10.2020 №0000140503 в частині щодо нарахування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 84  000,00 грн., позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.
Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що розрахунок штрафної (фінансової) санкції не відповідає даним, зазначеним в акті перевірки від 07.09.2020 №1807/15-32-32-07/40075815. Крім того, відповідач під час обрахунку штрафних санкцій не вірно здійснив розрахунок з урахуванням вимог п.п. 230.1.3 п. 230.1 ст. 230 ПК України на перший та останній дні такого місяця, тобто обрахунком штрафних санкцій є саме місяць. 
Апелянт у своїй скарзі зазначає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, що призвело до неправильного застосування норм матеріального права. Звернув увагу на те, що оскільки АТ "Українська залізниця" зареєстровано платником акцизного податку з реалізації пального, розрахунок розміру штрафу (фінансової) санкції здійснено правильно.
Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.
Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюється Податковим кодексом України від 02.12.2010 № 2755-VI (далі - ПК України).
Згідно з п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Відповідно до пп. 75.1.3 п.75.1 ст. 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Згідно з п. 80.1 ст. 80 ПК України, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).
Підпунктом 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України встановлено, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.
Відповідно до пп. 81.1 ст. 81 ПК України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.
Відповідно до пп. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 ПК України платники податку - розпорядники акцизних складів зобов`язані зареєструвати: 
а) усі розташовані на акцизних складах резервуари, введені в експлуатацію, витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники у розрізі акцизних складів - в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі;
б) усі акцизні склади - в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.
Забороняється здійснення реалізації пального без наявності зареєстрованих витратомірів-лічильників, рівнемірів-лічильників та резервуарів, без реєстрації акцизного складу.
Паливороздавальні колонки та/або оливороздавальні колонки, встановлені на акцизних складах, на які є позитивні результати повірки або оцінка відповідності, проведені відповідно до законодавства, виконують функції витратомірів-лічильників.
Отже витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники встановлюються на введених в експлуатацію резервуарах.
При цьому, функцію витратомірів-лічильників можуть виконувати паливороздавальні та/або оливороздавальні колонки, за умови позитивних результатів повірки або оцінки відповідності, проведених відповідно до законодавства.
Згідно з п. 128-1.1 ст. 128-1 ПК України необладнення, та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі рівнеміра-лічильника на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі, та/або витратоміра-лічильника на місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованого на акцизному складі, а також необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників обсягу виробленого спирту етилового витратоміра-лічильника спирту етилового на місці отримання та відпуску спирту етилового, розташованого на акцизному складі, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 20000 гривень за кожний необладнаний резервуар та/або незареєстрований рівнемір-лічильник, а також за кожне необладнане місце відпуску пального наливом з акцизного складу або за кожне місце отримання та відпуску спирту етилового, та/або незареєстрований витратомір-лічильник/витратомір-лічильник спирту етилового. Повторне протягом року вчинення на тому самому акцизному складі будь-якого з порушень, передбачених абзацом першим цього пункту тягне за собою накладення штрафу в розмірі 50000 гривень за кожний необладнаний резервуар та/або незареєстрований рівнемір-лічильник, а також за кожне необладнане місце відпуску пального наливом з акцизного складу або за кожне місце отримання та відпуску спирту етилового, та/або незареєстрований витратомір-лічильник/витратомір-лічильник спирту етилового.
Пунктом 12 підрозділу ХХ "Перехідні положення" ПК України встановлено, що розпорядники акцизних складів відповідно до вимог цього Кодексу зобов`язані обладнати акцизні склади витратомірами-лічильниками та/або рівнемірами-лічильниками та зареєструвати їх в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі в такі строки: акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яких перевищує 20000 куб. метрів, - не пізніше 1 липня 2019 року; акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яких перевищує 1000 куб. метрів, але не перевищує 20000 куб. метрів, - не пізніше 1 жовтня 2019 року; акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів, - не пізніше 1 січня 2020 року.
Відповідно до п. 18 підрозділу ХХ "Перехідні положення" ПК України, норми пункту 128-1.1 статті 128-1 цього Кодексу застосовуються: з 1 липня 2019 року - до розпорядників акцизних складів, на яких розташовано резервуари, загальна місткість яких перевищує 20 000 куб. метрів (крім розпорядника акцизного складу, який до 1 липня 2019 року не підпадав під визначення платника податку відповідно до пункту 212.1статті 212 цього Кодексу); з 1 жовтня 2019 року - до розпорядника акцизного складу, на акцизному складі якого розташовано резервуари, загальна місткість яких перевищує 1000 куб. метрів, але не перевищує 20 000 куб. метрів (крім розпорядника акцизного складу, який до 1 липня 2019 року не підпадав під визначення платника податку відповідно до пункту 212.1статті 212 цього Кодексу); з 1 квітня 2020 року - до розпорядників акцизних складів, на яких розташовано резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів (крім розпорядника акцизного складу, який до 1 липня 2019 року не підпадав під визначення платника податку відповідно до пункту 212.1 статті 212 цього Кодексу); з 1 липня 2020 року - до розпорядника акцизного складу, який до 1 липня 2019 року не підпадав під визначення платника податку відповідно до пункту 212.1статті 212 цього Кодексу (незалежно від загальної місткості резервуарів, розташованих на акцизному складі такого розпорядника), а також до вітчизняних підприємств, на яких здійснюється діяльність з переробки нафти, газового конденсату, природного газу та їх суміші з метою вилучення цільових компонентів (сировини), що передбачає повний технологічний цикл їх переробки в готову продукцію (пальне).
Пунктом 15 Порядку ведення Єдиного державного реєстру витратомірів - лічильників і рівнемірів - лічильників рівня пального у резервуарі, передачі облікових даних з них електронними засобами зв`язку до контролюючих органів (далі - Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.11.2017 № 891, встановлено, що реєстрацією у Реєстрі розпорядників акцизних складів, акцизних складів, резервуарів, прийнятих в експлуатацію, витратомірів та рівнемірів у розрізі акцизних складів є прийняття надісланих розпорядником акцизного складу електронних документів для наповнення Реєстру, що містять інформацію, зазначену в підпунктах 1-4 і 6 пункту 5 цього Порядку.
Наказом Міністерства фінансів України від 27.11.2018 № 944, затверджено формати даних, структури та форм електронних документів для наповнення Єдиного державного реєстру витратомірів-лічильників і рівнемірів - лічильників рівня пального у резервуарі, відповідно до якої встановлено, що реєстр складається із записів з посиланням на електронні документи, які подаються у вигляді таких форм: довідка про розпорядника акцизного складу пального, акцизні склади пального, розташовані на них резервуари пального, витратоміри та рівнеміри (далі -Довідка 1); довідки подаються окремо щодо кожного акцизного складу пального, основна Довідка 1 надсилається окремо щодо кожного акцизного складу пального одноразово; коригуючі довідки формуються і надсилаються протягом трьох календарних днів з дати виявлення помилки (помилок) у наданій у довідках інформації; коригуюча довідка подається не частіше одного разу на добу.
Як вбачається з акту перевірки від 07.09.2020 №1807/15-32-32-07/40075815 контролюючим органом зазначені наступні порушення податкового законодавства:
1. станом на момент проведення фактичної перевірки на акцизному складі №1011223 за адресою Одеська область, Овідіопольский район, с/р Сухолиманська, масив З, № 1 та через яку здійснює господарську діяльність AT "Укрзалізниця" встановлена відсутність обладнання: витратоміра - лічильника та рівномірів лічильників на двох введених в експлуатацію стаціонарних резервуарах, що є порушенням вимог п.п. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 ПК України.
2. станом на момент проведення фактичної перевірки на акцизному складі №1011223 за адресою Одеська область, Овідіопольский район, с/р Сухолиманська, масив З, № 1, встановлено порушення вимог пп. 230.1.3 п. 230.1 ст. 230 ПК України, а саме: невиконання розпорядником акцизного складу зобов`язання на кожному акцизному складі щоденно (крім днів, в які акцизний склад не працює) формувати дані про фактичні залишки пального на початок та кінець звітної доби та про добові фактичні обсяги отриманого та реалізованого пального (далі у цьому розділі - обсяг обігу пального) у розрізі кодів товарних підкатегорій згідно з УКТ ЗЕД у літрах, приведених до температури 15° С. В порушення пп. 230.1.3 п. 230,1 ст. 230 ПК України, п. 21 підрозділу 5 розділу XX перехідних положень ПКУ та п. 5, п. 6, п. 7 Порядку ведення Єдиного державного реєстру витратомірів-лічильників і рівномірів-лічильників рівня пального резервуарі, передачі облікових даних з них електронними засобами зв`язку до контролюючих органів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 22.11.2017 №891 (із змінами і доповненнями), AT "Укрзалізниця" відповідно до акцизного складу №1011223 не сформовані та не передані до реєстру дані, передбачені даним Порядком, з витратоміра лічильника на місці відпуску пального наливом з акцизного складу та рівноміра лічильника рівня таких товарів продукції) у резервуарі за обліковий період часу - з 01.07.2020 по 04.09.2020 (добу).
Як встановлено судом першої інстанції, в розрахунку штрафних (фінансових) санкцій до податкового повідомлення-рішення від 21.10.2020 №0000140503 зазначено, що згідно з актом перевірки встановлено на акцизному складі №1011223 необладнання витратомірами-лічильниками рівня пального на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі, та рівнемірами-лічильниками рівня таких товарів (продукції) у резервуарах у кількості 3 штук.
Згідно з довідкою філії "Рефрижераторна вагонна компанія" від 15.04.2021 в експлуатації знаходяться два горизонтальних циліндричних резервуари типу РГЦ-50 зав №1 та зав №2 для зберігання дизельного палива. Вказаним резервуарам 29.12.2018 проведена метрологічна повірка ДП "Херсонський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації", свідоцтва про повірку чинні по 29.12.2023.
На підтвердження зазначених обставин надано також копії свідоцтв та фотографії цистерн.
Згідно з свідоцтвами про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки від 29.12.2018 № 389/К та № 390/К резервуари горизонтальні циліндричні РГЦ-50 (зав № 1 та зав № 2 відповідно) пройшли повірку, та станом на день проведення фактичної перевірки свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки від 29.12.2018 № 389/К та № 390/К чинні до 29.12.2023.
Отже враховуючи встановлені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що розрахунок штрафної (фінансової) санкції здійсненої контролюючим органом не відповідає даним, визначеним в акті перевірки від 07.09.2020 №1807/15-32-32-07/40075815. Крім того, вищезазначений акт перевірки не містить у собі жодних даних, відповідно до яких можливо встановити, на яких саме резервуарах відсутні витратоміри-лічильники та рівноміри-лічильники.
Разом з тим, позивач не заперечує обставин не забезпечення двох введених в експлуатацію стаціонарних резервуарів обладнання витратомірами - лічильниками та рівнемірами - лічильниками на кожному місці відпуску пального, а тому штрафна санкція контролюючим органом повинна бути застосована відносно 2 (двох) резервуарів за порушення пп. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 ПК України у розмірі 40 000,00 грн. 
Щодо застосування штрафних (фінансових) санкцій до позивача за порушення пп. 230.1.3 п. 230.1 ст. 230 ПК України, колегія суддів зазначає таке. 
Відповідно до пп. 230.1.3 п. 230.1 ст. 230 ПК України розпорядники акцизних складів, що використовують пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки і не здійснюють операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам, зобов`язані на кожному акцизному складі формувати дані про обсяги обігу пального за звітний календарний місяць та фактичні залишки пального станом на перший та останній дні такого місяця у розрізі кодів товарних підкатегорій згідно з УКТ ЗЕД у літрах, приведених до температури 15°С.
Відповідно до п. 128-1.3 ст. 128-1 ПК України незабезпечення з вини розпорядника акцизного складу своєчасного подання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі 1000 гривень за кожний неподаний електронний документ.
В матеріалах справи наявна копія ліцензії на право зберігання пального (переоформлення), реєстраційний номер: 15210414201900036, термін дії з 15.07.2019 по 15.07.2024, суб`єкт господарювання AT "Укрзалізниці", адреса місця зберігання Одеська область, Овідіопольский район, с/р Сухолиманська, масив 3, № 1 (а.с. 28).
Згідно з актом перевірки від 07.09.2020 №1807/15-32-32-07/40075815 позивач ліцензію на зберігання пального №15210414201900036, відповідно до баз даних АІС "Податковий блок" АТ "Укрзалізниця" (код ЄДРПОУ 40075815) зареєстровано платником акцизного податку з реалізації пального або спирту етилового з 26.06.2019.
Разом з тим, контролюючим органом не надано ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції доказів на підтвердження реалізації позивачем пального за адресою Одеська область, Овідіопольский район, с/р Сухолиманська, масив 3, № 1.
Таким чином, враховуючи наявну копію ліцензії виключно на зберігання пального та вимоги пп. 230.1.3 п. 230.1 ст. 230 ПК України, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що у позивача є обов`язок на кожному акцизному складі формувати дані про обсяги обігу пального за звітний календарний місяць та фактичні залишки пального станом на перший та останній дні такого місяця у розрізі кодів товарних підкатегорій згідно з УКТ ЗЕД у літрах, приведених до температури 15°С.
Відповідно до висновків Верховного Суду викладених у постанові від 16.07.2025 у справі №200/10749/20-а дані про фактичні залишки пального на перший та останній дні календарного місяця та про обсяг обігу пального за звітний календарний місяць формуються розпорядниками акцизних складів, що використовують пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки і не здійснюють операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам, після проведення останньої операції з обігу пального у звітному календарному місяці, але не пізніше 23 години 59 хвилин останнього дня звітного календарного місяця, до початку здійснення операцій з обігу пального у день, що настає за таким останнім днем звітного календарного місяця, та подаються до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, не пізніше 15 календарних днів, що настають за останнім днем звітного календарного місяця.
Згідно з актом перевірки від 07.09.2020 №1807/15-32-32-07/40075815 позивачем не сформовано та не передано до реєстру дані, передбачені Порядком № 891, з витратоміра-лічильника у резервуарі за період часу з 07.07.2020 по 04.09.2020 (добу).
Згідно з розрахунком штрафних санкцій, останні нараховані позивачу за 66 діб, що не відповідає положенням ПК України та висновкам Верховного Суду.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо неправомірного застосування до позивача штрафних санкцій за порушення вимог пп. 230.1.3 п. 230.1 ст. 230 ПК України у розмірі 64000 грн. та наявності підстав для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 21.10.2020 №  0000140503 в частині нарахування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 84 000,00 грн. 
Разом з тим, доводи викладені в апеляційній скарзі є безпідставними та необґрунтованими, носять формальний характер і не ґрунтуються ні на фактичних обставинах, ні на вимогах закону та спростовуються матеріалами справи. 
Надаючи оцінку всім доводам учасників справи, судова колегія також враховує рішення ЄСПЛ по справі "Ґарсія Руіз проти Іспанії" (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому суд зазначив, що "…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…".
Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" висновки ЄСПЛ є джерелом права.
Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт незаконності рішення суду першої інстанції.
Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків залишити без задоволення, а рішення Луганського окружного адміністративного суду від 15.04.2025 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий:                                                                      Василенко Я.М.

Судді:                                                                                Ганечко О.М.

                                                                                                    Кузьменко В.В.