ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2025 року
м. Хмельницький

Справа № 677/333/25
Провадження № 22-ц/820/2014/25

                   Хмельницький апеляційний суд у складі колегії
суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Грох Л.М. (суддя-доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» на рішення Красилівського районного суду Хмельницької області в складі суддді Васільєва С.В. від 14 липня 2025 року.
Заслухавши доповідача, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд, -

в с т а н о в и в :
       
У лютому 2025 року позивач ТОВ «Бізнес Позика», звертаючись в суд з цим позовом до відповідача, вказував, що 02.07.2024 року між товариством та відповідачем відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» укладено кредитний договір № 467841-КС-004, за умовами якого товариство надало відповідачу кредит в сумі 31000 грн., а відповідач зобов`язався повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом. 
Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав і має заборгованість в розмірі 64826,59 грн., з яких 27048,22 грн. - по тілу кредиту, 37778,37 грн. прострочених платежів по процентах.
Враховуючи наведене, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь вказану заборгованість в сумі 64826,59 грн.
Рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 14.07.2025 року позов ТОВ «Бізнес позика» задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес позика» заборгованість за кредитним договором у розмірі 33152,11 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес позика» 1238, 82 грн. 
В апеляційній скарзі ТОВ «Бізнес позика» просить змінити рішення суду в частині стягнення суми заборгованості за кредитним договором і стягнути з ОСОБА_1 37778,37 грн. На думку апелянта, суд першої інстанції неправильно ототожнив проценти, які нараховуються протягом строку кредитування та проценти, які нараховуються за порушення зобов`язання. Проценти за користування кредитом нараховані в період дії договору за кожен день користування кредитом на залишок по кредиту та відповідають умовам договору про надання кредиту. Проценти за користування кредитом у загальній сумі 37778,37 грн. включають в себе: нараховані за зниженою процентною ставкою 1,15013259% в сумі 6537,93 грн. у період з 02.07.2024 року по 01.10.2024 року; а також нараховані за стандартною процентною ставкою 2 % в сумі 31240,44 грн. у період з 02.10.2024 по 17.12.2024 року, після 17.12.2024 року проценти не нараховувались. Штрафні санкції за неналежне виконання умов договору не нараховувалися. Отже, на думку апелянта, розрахунок заборгованості відповідає умовам договору, в тому числі щодо розміру нарахованих процентів.
Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Так, судом встановлено, що 02.07.2024 року між ТОВ «Бізнес позика» та відповідачкою було укладено договір № 467841-КС-004 про надання кредиту.
Згідно п.2.1 договору кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 31000 грн. на засадах строковості, поворотності, платності (надалі - кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених цим договором та правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес позика» (надалі - Правила).
Строк, на який надається кредит: 24 тижні (п.2.3 договору). Стандартна процентна ставка за кредитом: в день 1,50000000%, фіксована. Знижена процентна ставка за кредитом: в день 1,15101613%, фіксована. (п. 2.4 договору).
Комісія за надання кредиту (надалі - комісія): 4650,00 грн. нараховується одноразово при видачі кредиту в дату видачі кредиту (п. 2.5 договору).
Загальний розмір наданого кредиту: 31000 грн. Строк дії договору: до 17.12.2024 року. Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту: 91900,62 грн. Загальні витрати за кредитом: 60900,62 грн. (п. 2.6 -2.9 договору).
Дата видачі кредиту 02.07.2024 року. Дата повернення кредиту 17.12.2024 року (п.2.12-2.13 договору).
У разі якщо погашення кредиту здійснюється згідно погодженого сторонами графіку платежів, що наведений в п. 3.2.3. та додатку №1 до договору, чи в разі дострокового повернення суми наданого кредиту, то зобов`язання позичальника по сплаті процентів за користування кредитом розраховуються відповідно до зниженої процентної ставки, що вказана в п. 2.4. договору.
Сторони домовились, що у разі якщо повернення кредиту не здійснюється згідно погодженого графіку платежів, що наведений в п. 3.2.3. та додатку №1 до договору, (за виключенням дострокового повернення кредиту), внаслідок чого виникає прострочка по кредиту, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів, то умови про нарахування процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, що вказана в п. 2.4. договору. При цьому, нарахування процентів за стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня, від дня простроченого платежу, передбаченого графіком платежів, що вказаний в п. 3.2.3. та додатку №1 до договору, та до закінчення строку дії договору (п. 3.2.1-3.2.2 договору).
Сторонами в розділі 3 договору кредиту погоджено «Графік платежів», відповідно до якого визначено розмір та дату внесення позичальником платежів, припускаючи, що позичальник буде його дотримуватись і застосовуватиметься знижена процентна ставка.
У випадку не повернення будь-якого з платежів у строки, передбачені графіком платежів, кредитодавець здійснює відповідне коригування зобов`язань позичальника, в тому числі з врахуванням скасування умови про нарахування процентів за зниженою процентною ставкою, при чому проценти за користування кредитом нараховуються на фактичний залишок суми кредиту (п.3.2.4 договору).
Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до дати вказаної у п. 2.7 договору (п.7.1 договору).
Крім цього, інформація стосовно розміру кредиту, строку його повернення, відсотків за користування кредитом була доведена відповідачці у паспорті споживчого кредиту, який підписаний електронним підписом - одноразовим ідентифікатором.
Перерахування відповідачці кредитних коштів підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Платежі онлайн».
Згідно повідомлення АТ "Універсал банк»" на ім`я відповідачки в банку емітовано картку № НОМЕР_1 , згідно виписки підтверджується зарахування коштів за цим кредитним договором.
Відповідно до розрахунку заборгованості, відповідачка на виконання умов договору здійснила часткову оплату на загальну суму 33497,89 грн.
Згідно розрахунку позивача станом на 08.02.2025 року заборгованість за договором становить 64 826,59 грн, та складається з:
- Суми прострочених платежів по тілу кредиту -27 048,22 грн;
-Суми прострочених платежів по процентах - 37 778,37 грн.
Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не виконав належно свої зобов`язання за кредитним договором, укладеним з позивачем, водночас нараховані відсотки за кредитним договором є несправедливими, тому розмір відсотків слід встановити в сумі 31000 грн., що відповідатиме розміру тіла кредиту. З врахуванням сплачених відповідачем коштів за кредитним договором підлягає стягненню з відповідача 33152,11 грн. боргу.
Доводи апеляційної скарги про помилковість цих висновків суду є необґрунтованими. 
Так, згідно з ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
За змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Суд першої інстанції обґрунтовано визнав доведеним факт укладення кредитного договору відповідачем, підписання його сторонами, в тому числі відповідачем з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» та отримання ним кредиту на умовах, визначених електронним договором про надання кредиту № 467841-КС-004 від 02.07.2024 року.
ТОВ «Бізнес позика» станом на 08.02.2025 року нарахувало 64826,59 грн. заборгованості, з яких 27048,22 грн. - тіло кредиту, 37778,37 грн. заборгованість за простроченими процентами.
За змістом частини 2 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про, зокрема, орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов`язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо).
Відповідно до статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.
Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору; якщо до положення вносяться зміни, такі зміни вважаються чинними з моменту їх внесення.
Нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.
Відповідно до статті 3 ЦК України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що зокрема підтверджується змістом частини третьої статті 509 цього Кодексу.
Отже, законодавець, навівши у тексті ЦК України зазначений принцип, встановив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту.
Відповідно до пункту 5 частини 3 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.
Суд першої інстанції правильно констатував, що вимога про сплату відсотків, які є надміру високими, що призвело до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду споживача, не відповідає передбаченим у частині 3 статті 509 та частинах 1, 2 статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.
З огляду на приписи частини 4 статті 42 Конституції України, участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем непропорційно великих відсотків за прострочення повернення кредиту.
Межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (абзац 3 підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року №15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг).
Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що встановлений сторонами договору розмір відсотків є несправедливим у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», суперечить принципам розумності та добросовісності, має наслідком дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг, тому підлягає зменшенню до розміру тіла кредиту.
Такий висновок цілком узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 12 лютого 2025 року у справі № 679/1103/23 у спорі з цих же правовідносин.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» залишити без задоволення.
Рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 14 липня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 23 вересня 2025 року.

Судді                                                                 Л.М. Грох

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк