Дата документу 17.09.2025 Справа № 333/1732/14-ц

Запорізький Апеляційний суд

 
ЄУН  333/1732/14-ц                                                  Пр. № 22-ц/807/177/25	Головуючий у 1-й інстанції: Тучков С.С. Повне рішення складено: 08.10.2024 року. Суддя-доповідач: Гончар М.С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 вересня 2025 року                                                м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді (судді-доповідача)                Гончар М.С.
суддів                                                Онищенка Е.А., Подліянової Г.С.
за участі секретаря                                        Книш С.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу  ОСОБА_1  на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01 жовтня 2024 року у справі за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКРДЕБТ ПЛЮС» (надалі – ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИВ:

У березні 2014 року ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» звернулось до суду з позовом (т.с.1 а.с.3-7) до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому просило суд: - стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором №0710/0608/55-023 від 24.06.2008 року у розмірі 374871,54 грн., з яких: 334438,71 грн. – тіло кредиту, 40432,83 грн. – відсотки; - в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки, що належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 , а саме: квартиру АДРЕСА_1 , шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження шляхом проведення прилюдних торгів; - стягнути пропорційно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 3654,00 грн.
В обґрунтування свого позову позивач зазначав, що 24.06.2008 року між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк» (банк), та ОСОБА_1 (позичальник) було укладено кредитний договір №0710/0608/55-023, відповідно до якого банк надав позичальнику споживчій кредит у розмірі 50000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,90% річних з кінцевим строком повернення – до 24.06.2018 року включно. 25.05.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» було укладено договір купівлі-продажу права вимоги, відповідно до якого ПАТ «Сведбанк» передало (відступило) ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, у тому числі і за кредитним договором №0710/0608/55-023 від 24.06.2008 року.
Ухвалою суду першої інстанції від 07.04.2014 року (суддя Наумова І.Й. - т.с.1 а.с.76) провадження у цій справі відкрито. Ухвалою суду першої інстанції (т.с.1 а.с.92) заяву ОСОБА_1 про витребування доказів задоволено. 
Ухвалою суду першої інстанції від 15.05.2014 року (суддя Боровікова А.І. – т.с. 1 а.с. 103) справу прийнято до провадження у зв`язку із припинення повноважень судді ОСОБА_4 .
Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26.08.2014 року (суддя Боровікова А.І.- т.с.1 а.с.115) позовні вимоги ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» в частині позовних вимог до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки у цій справі залишено без розгляду. 
Ухвалою суду першої інстанції від 25.12.2024 року (суддя Боровікова А.І. - т.с.2 а.с.7) провадження у цій справі зупинено до розгляду цивільної справи № 333/7472/14-ц за позовом ОСОБА_5 до ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» та ПАТ «Сведбанк» про захист прав споживача та визнання договору купівлі – продажу прав вимоги від 25 травня 2012 року частково недійним Апеляційним судом Запорізької області та цивільної справи № 333/7574/14-ц (пр. 2/333/2929/14) за позовом ОСОБА_3 до ПАТ «Сведбанк», ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК», ОСОБА_1 про визнання договору поруки припиненим. 
Ухвалою суду першої інстанції від 15.02.2016 року (суддя Боровікова А.І. - т.с.2 а.с.27) провадження у цій справі відновлено.
Ухвалою суду першої інстанції від 17.06.2016 року (суддя Боровікова А.І. - т.с.2 а.с.96) провадження у цій справі зупинено до набрання законної сили рішенням у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року №4452-VI.
Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 22.11.2026 року (головуючий суддя - Гончар М.С., судді: Кухар С.В., Осоцький І.І. - т.с.2 а.с.175-177) вищезазначену ухвалу суду першої інстанції (т.с.2 а.с.96) скасовано в порядку задоволення апеляційної скарги ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК», справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Ухвалою суду першої інстанції від 14.12.2016 року (суддя Боровікова А.І. - т.с.2 а.с.198) провадження у цій справі зупинено до набрання законної сили рішенням по цивільній справі № 333/7574/14-ц (пр. 2/333/2/16). 
Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 03.08.2017 року (головуючий суддя Маловічко С.В., судді Кочеткова І.В. та Гончар М.С. – т.с. 2 а.с. 216-218) у справі ЄУН 333/7574/14 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22.03.2017 року у цій справі скасовано. Позов ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано припиненою поруку ОСОБА_3 за договором поруки № 0710/0608/55-023-Р-1 від 24.06.2008 року, укладеним між ОСОБА_3 та ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК», по зобов`язаннях позичальника ОСОБА_1 за кредитним договором № 0710/0608/55-023 від 24.06.2008 року зі сплати всіх щомісячних платежів за період до 26.08.2013 року. В решті позову відмовлено. Стягнуто з ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» на користь ОСОБА_1 судовий збір 255,78 грн.
Ухвалою суду першої інстанції 28.08.2017 року (суддя Боровікова А.І. - т.с.2 а.с.219) провадження у цій справі відновлено.
Ухвалою суду першої інстанції від 11.12.2017 року (суддя Боровікова А.І. - т.с.3 а.с.86-87) клопотання відповідача ОСОБА_1 про витребування доказів задоволено частково. 
Витребувано у ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» для огляду у судовому засіданні, оригінали документів, зокрема, кредитної справи за кредитним договором № 0710/0608/55-023 від 24.06.2008 року,  а також, завірені в установленому законодавством  порядку, копії для долучення до матеріалів справи, а саме:
Кредитну справу за кредитним договором № 0710/0608/55-023 від 24.06.2008 року, з врахуванням вимог до кредитної документації у відповідності до Додатку № 2 до “Положення про порядок формування та використання банками України резервів для відшкодування можливих втрат за активними банківськими операціями” про формування кредитної справи, зокрема: заяву про відкриття поточного рахунку з підписом Позичальника; договір про відкриття та обслуговування поточного рахунку в іноземній валюті № 2620.9.7130692.01 від 24 червня 2008 року на ім`я ОСОБА_1 ; договір про відкриття та обслуговування поточного рахунку в національній валюті № НОМЕР_1  від 24 червня 2008 року на ім`я ОСОБА_1 ; картку від 24 червня 2008 року зі зразками підпису клієнта банку – ОСОБА_1 ; письмове клопотання (заяву) про надання кредиту  з підписом ОСОБА_1 ; кредитний договір № 0710/0608/55-023 від 24.06.2008 року; додаток № 1 (у відповідності до Постанови НБУ № 168) до кредитного договору № 0710/0608/55-023 від 24 червня 2008 року: “Графік погашення кредиту”; додаток № 2 (у відповідності до Постанови НБУ № 168) до кредитного договору № 0710/0608/55-023 від 24 червня 2008 року: “Розрахунок орієнтованої сукупної вартості кредиту”; інші невід`ємні додатки до кредитного договору № 0710/0608/55-023 від 24.06.2008 року, в тому числі ті, що включають умови кредитування та обслуговування; договори про внесення змін та доповнень №1, №2, №3 до кредитного договору; договір поруки № 0710/0608/55-023-З-1 від 24.06.2008 року; іпотечний договір № 0710/0608/55-023-Z-1 від 24.06.2008 року; звіт про оцінку нерухомого майна (предмету іпотеки) за договором іпотеки № 0710/0608/55-023-Z-1 від 24.06.2008 року; договір про внесення змін та доповнень №1 від 20.03.2009 року до договору іпотеки № 0710/0608/55-023-Z-1 від 24.06.2008 року; додаткову угоду до договору іпотеки № 0710/0608/55-023-Z-1 від 24.06.2008 року про внесення змін та доповнень стосовно зміни іпотекодержателя на ПАТ “Дельта Банк”; підтвердні документи (виписки за рахунками Відповідача, заяву на видачу готівки, меморіальні ордери, платіжні доручення тощо), що свідчать про надання та погашення кредиту; Положення про Запорізьке відділення № 4 ВАТ «Сведбанк»; Виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про включення відомостей про Запорізьке відділення № 4 ВАТ «Сведбанк»; Підписані Відповідачем «Умови та правила надання банківських послуг», дійсних станом на 24.06.2008 року; Довідку з детальним розрахунком заборгованості за кредитним договором № 0710/0608/55-023 від 24.06.2008 року з урахуванням законодавчо вставлених вимог до такого розрахунку, включаючи суми нарахувань та списань з рахунку Позичальника, дати операцій, нараховані відсотки, комісії, штрафи, пені та ін.; Статут Відкритого акціонерного товариства «Сведбанк», що діяв у липні місяці 2008 року; Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб – підприємців станом на 24 липня 2008 року щодо ВАТ «Сведбанк»; Меморіальний ордер, платіжне доручення тощо, що підтверджує сплату загальної купівельної ціни за договором купівлі-продажу прав вимоги від 25.05.2012 року;
В автоматизованому порядку 20.12.2017 року суддею Кругліковою А.В. у цій справі замінено суддю Боровікову А.І. у зв`язку зі звільненням останньої (т.с.2 а.с.235-236). Ухвалою суду першої інстанції (т.с.3 а.с.89) дану справу прийнято до провадження судді Круглікової А.В.
Ухвалою суду першої інстанції від 13.02.2018 року (суддя Круглікова А.В. - т.с.3 а.с.105) клопотання відповідача ОСОБА_1 про зупинення провадження у цій справі задоволено, провадження у цій справі зупинено до набрання законної сили рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя у справі №333/7448/17, у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_3 про зупинення провадження у справі №333/1732/14-ц відмовлено.
В автоматизованому порядку 05.10.2021 року суддею Тучковим С.С. замінено суддю Круглікову А.В. у зв`язку з закінченням строку повноважень останньої (т.с.3 а.с.139-140). Ухвалою суду першої інстанції від 18.10.2021 року (суддя Тучков С.С. - т.с.3 а.с.142) дану справу прийнято до провадження судді Тучкова С.С., провадження у цій справі відновлено.
Ухвалою суду першої інстанції від 27 лютого 2023 року (суддя Тучков С.С. - т.с.4 а.с.27) заяву представника правонаступника позивача ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» задоволено, замінено ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» на його правонаступника ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» у цій справі.
У травні 2023 року ТОВ  «УКРДЕБТ ПЛЮС»  надало суду першої інстанції заяву про уточнення позовних вимог (т.с.4 а.с.53), відповідно до якої просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №0710/0608/55-023 від 24.06.2008 року в розмірі 2023642,92 грн., що еквівалентно валюті кредиту н адату відступлення прав вимоги – 75524,00 доларів США, з яких: заборгованість по основній сумі – 1121129,10 грн., заборгованість за відсотками – 902513,82 грн., а також стягнути з відповідача судові витрати по оплаті позивачем судового збору.
Ухвалою суду першої інстанції від 30.05.2023 року (суддя Тучков С.С. - т.с.4 а.с.95-96) прийнято до розгляду уточнені позовні вимоги ні підставі заяви про уточнення позовних вимог, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_3 залишено без розгляду, у задоволенні клопотання відповідача  ОСОБА_1  про залишення позову без розгляду від 02.02.2023 року і представника відповідача  ОСОБА_6  про залишення позову без розгляду від 21.02.2023 року відмовлено, клопотання відповідача ОСОБА_1 про витребування доказів задоволено частково, витребувано у позивача документи передані ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» на виконання умов договору купівлі-продажу прав вимоги №2245/К/1 від 13.05.2020 року щодо зобов`язань за кредитним договором №0710/0608/55-023 від 24 червня 2008 року.
На виконання вищезазначеної ухвали позивачем надано копії документів (т.с.4 а.с.102-142).
Ухвалою суду першої інстанції (т.с.4 а.с.236-237) у задоволенні заяви ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» про забезпечення позову відмовлено.
Ухвалою суду першої інстанції (т.с.4 а.с.238) у задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про залишення позову ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором без розгляду відмовлено.
Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01 жовтня 2024 року (т.с.5 а.с.23-28) позовні вимоги ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» у цій справі задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП – НОМЕР_2 ) на користь ТОВ  «УКРДЕБТ ПЛЮС» (ЄДРПОУ 43212924) заборгованість за кредитним договором №0710/0608/55-023 від 24.06.2008 року у розмірі 1256670,89 грн., що складається з: 1121129,10 грн. – заборгованості за тілом кредиту, 135541,79 грн. – заборгованості за відсотками.
В інший частині позову відмовлено. 
Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП – НОМЕР_2 ) на користь ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» (ЄДРПОУ 43212924) витрати по оплаті судового збору у розмірі 18850,06 грн.
Позивач із вищезазначеним рішенням суду першої інстанції погодився, останнє в апеляційному порядку не оскаржував.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції (фактично в частині задоволення позову позивача), посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, відповідач  ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі (т.с.5 а.с.37-46) просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.
В автоматизованому порядку 11.11.2024 року для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Кочеткову І.В. та Подліянову Г.С. (т.с.5 а.с.75). Ухвалою апеляційного суду від 12.11.2024 року (т.с.5 а.с.76-78) витребувано у суду першої інстанції справу, яка надійшла до апеляційного суду 22.11.2024 року (т.с.5 а.с.79). Ухвалою апеляційного суду від 28.11.2024 року клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання вищезазначеної апеляційної скарги задоволено частково, зменшено і відстрочено ОСОБА_1 розмір судового збору до 22710,00 грн. до ухвалення судового рішення апеляційним судом, скаргу апелянта залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків (т.с.5 а.с.81-83), які було усунуто 09.12.2024 року та 13.12.2024 року (т.с.5 а.с.85-125). Ухвалою апеляційного суду повторне клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання вищезазначеної апеляційної скарги залишено без розгляду, апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою у цій справі відкрито 16.12.2024 року (т.с.5 а.с.126-127), дану справу за апеляційною скаргою призначено до апеляційного розгляду (т.с.5 а.с.128), з урахуванням відповідного навантаження судді-доповідача і колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, які за рішенням загальних зборів суддів Запорізького апеляційного суду з липня 2021 року також приймають участь у розгляді кримінальних проваджень, штату суддів Запорізького апеляційного суду (10) взагалі, а також відпустки судді – доповідача у період з 17.02.2025 року по 03.03.2025 року включно(довідка - т.с.5 а.с.152).
Позивач надав апеляційному суду відзив на вищезазначену апеляційну скаргу відповідача у цій справі (т.с.5 а.с.136-151).
Ухвалою апеляційного суду від 04.03.2025 року (т.с. 5 а.с. 159) розгляд цієї справи було призначено в режимі відеоконференції в порядку задоволення заяви представника позивача (т.с. 5 а.с. 153-158).
У судовому засіданні 05.03.2025 року (т.с. 5 а.с. 164-166) розпочато розгляд цієї справи апеляційним судом по суті: заслухано доповідь судді-доповідача, заслухано пояснення апелянта (відповідача) та представника позивача (останній в режимі відеоконференції), у розгляді справи оголошено перерву. 
Ухвалою апеляційного суду (т.с.5 а.с. 176) розгляд цієї справи був призначений апеляційним судом в режимі відеоконференції в порядку задоволення клопотання представника позивача (т.с. 5 а.с. 171-175). 
В автоматизованому порядку 27.05.2025 року суддею Трофимовою Д.А. у цій справі замінено суддю Подліянову Г.С. у зв`язку із тривалою відпусткою останньої (т.с. 5 а.с.178-179).
Апелянт подав апеляційному суду додаткові письмові пояснення у цій справі (т.с. 5 а.с. 180-186).
Розгляд цієї справи, призначений апеляційним судом на 28.05.2025 року, не відбувся та був відкладений через нетривалу хворобу судді-члена колегії Трофимової Д.А., яка не давала права її заміни іншим суддею в автоматизованому порядку (довідка - т.с. 5 а.с. 187), з урахуванням відпустки судді – доповідача у період з 07.07.2025 року по 14.08.2025 року (довідка - т.с. 5 а.с. 193).
Ухвалою апеляційного суду (т.с.5 а.с. 200) розгляд цієї справи був призначений апеляційним судом в режимі відеоконференції в порядку задоволення клопотання представника позивача (т.с. 5 а.с. 194-199). 
В автоматизованому порядку 15.09.2025 року суддями Онищенко Е.А. та Подліяновою Г.С. у цій справі замінено суддів Кочеткову І.В. (у зв`язку із тривалою хворобою останньої, термін лікування не визначено) та ОСОБА_7 у зв`язку із тривалою відпусткою останньої – т.с. 5 а.с. 203-204).
Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.
Заслухавши у даному судовому засіданні доповідь судді-доповідача, пояснення всіх учасників цієї справи, які з`явились, а саме: відповідача ОСОБА_1 та представника позивача ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» - Пивоварова В.І. (т.с. 5 а.с. 197-198) в режимі відео конференції, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга відповідача  ОСОБА_1  у цій справі підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до ст. 258 ч. 1 ЦПК України судовими рішеннями є …рішення, постанови…
За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України в редакції Закону України № 4173-IX від 19.12.2024, який набрав законної сили з 08.02.2025 року, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги ухвалює постановуза правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.
Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи позов позивача у цій справі частково, керувався ст.ст. 253, 257, 258, 261, 264, 512, 514, 526, 610, 612, 626, 629, 633, 638, 1048, 1049, 1050, 1054, 1056-1 ЦК України, ст.ст.12, 76, 81, 89, 130, 133, 137, 141, 258, 259, 265, 268 ЦПК України та виходив із обґрунтованості та доведеності останнього лише в частині його задоволення.
Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним, а рішення суду першої інстанції таким, що ухвалено із додержанням вимог закону, є правильним та законним.
Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України – питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду. Рішення суду першої інстанції вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України у цій справі відповідає.
Так, судом першої інстанції було правильно встановлено, що 24.06.2008 року між ВАТ «СВЕДБАНК» (Банк) та ОСОБА_1 (позичальник) було укладено кредитний договір (споживчий кредит під заставу житлової нерухомості) №0710/0608/55-023, згідно з умовами якого банк надав позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 50000,00 доларів США на строк до 24.06.2018 року включно, зі сплатою 11,90 відсотків річних за весь строк фактичного користування кредитом, а позичальник, у свою чергу, зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов`язання у повному обсязі у терміни, передбачені договором (т.с. 1 а.с.8-15).
Кредит надається банком у готівковій формі через касу банку або у безготівковій формі на підставі заяви позичальника (пункт 1.2 кредитного договору №0710/0608/55-023 від 24.06.2008 року).
Вказаним договором також встановлені порядок нарахування процентів, комісій та погашення заборгованості за кредитним договором (розділ 3); обов`язки банку (розділ 4); обов`язки позичальника (розділ 5); права банку (розділ 6); права позичальника (розділ 7); відповідальність сторін (розділ 8); дострокове повернення кредиту (розділ 9); особливі умови (розділ 10); інші умови (розділ 11).
Згідно з пунктом 11.1 кредитного договору №0710/0608/55-023 від 24.06.2008 року, укладаючи цей договір, позичальник усвідомлює та підтверджує, що умови договору для нього зрозумілі, відповідають його інтересам, є розумними та справедливими. Підписанням цього договору позичальник свідчить, що він до підписання цього договору ознайомився з усіма умовами, на яких ВАТ «СВЕДБАНК» здійснює кредитування фізичних осіб на цілі, не пов`язані з підприємницькою діяльністю; загальною сукупною вартістю всіх витрат, пов`язаних з отриманням кредиту в ВАТ «СВЕДБАНК», та свідомо обрав умови кредитування, викладені в цьому договорі. Укладаючи цей договір, позичальник свідчить, що під час укладення та виконання договору позичальник не знаходиться під впливом омани, обману, насильства, погрози, зловмисної угоди або збігу важких обставин.
За змістом пункту 11.5 кредитного договору №0710/0608/55-023 від 24.06.2008 року банк має право повністю або частково перевести свої права та зобов`язання за цим договором, а також за угодами, пов`язаними із забезпеченням повернення кредиту, третій особі без згоди позичальника.
Відповідно до пункту 11.6 кредитного договору №0710/0608/55-023 від 24.06.2008 року він вступає в силу з дня його підписання сторонами і скріплення печаткою банку і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за даним договором.
Пунктом 11.11 кредитного договору №0710/0608/55-023 від 24.06.2008 року сторони договору погодили, що з укладенням цього договору сторони досягли згоди з усіх істотних умов та не існує будь-яких умов, які на думку будь-якої зі сторін можуть бути істотними та необхідними за змістом цього договору.
Договором про внесення змін і доповнень №2 від 03.07.2009 року внесено зміни, зокрема, в пункт 1.3 кредитного договору, згідно з яким позичальник сплачує Банку проценти за користування кредитом у розмірі 11,9% річних за період від дати укладення цього договору до 03.07.2009 року включно; 7% річних за період користування кредитом з 04.07.2009 року до 09.06.2010 року; 10% річних за період користування кредитом з 10.06.2010 року до 09.06.2011 року; 13,59% річних за період користування кредитом з 10.06.2011 року до 24.06.2023 року; а також в пункт 3.1.1 договору, згідно з яким ануїтетні платежі в погашення кредиту становлять з 10.08.2009 року 448,41 доларів США, з 10.07.2010 року – 526,67 доларів США, з 10.07.2011 року – 622,50 доларів США до закінчення кредитного договору (т.с. 1 а.с.24-26).
Договором про внесення змін і доповнень №3 від 03.04.2012 року сторони домовились вважати таким, що втратив чинність, договір про внесення змін і доповнень №2 від 03.07.2009 року, а також внесено зміни, зокрема, в пункт 1.3 кредитного договору, згідно з яким позичальник сплачує банку проценти за користування кредитом у розмірі 13,59% річних за період від дати укладення цього договору до 03.04.2012 року включно; 10% річних за період користування кредитом з 04.04.2012 року до 09.06.2013 року; 10% річних за період користування кредитом з 10.03.2013 року до 09.03.2014 року; 11,90% річних за період користування кредитом з 10.03.2014 року до 09.03.2015 року; 15,82% річних за період користування кредитом з 10.03.2015 року до 24.06.2023 року; а також в пункт 3.1.1. договору, згідно з яким ануїтетні платежі в погашення кредиту становлять з 10.05.2012 року – 532,48 доларів США, з 10.04.2014 року – 573,38 доларів США, з 10.04.2015 року – 654,86 доларів США (т.с. 1 а.с.27-28).
До кредитного договору додано графік погашення заборгованості за кредитом, підписаний уповноваженим представником банку та позичальником (т.с. 1 а.с.17-20, 21-23).
За ч. 4 та ч. 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Судами під час розгляду спору про визнання кредитного договору № 0710/0608/55-023 від 24.06.2008 року, укладеного між ВАТ «СВЕДБАНК» та  ОСОБА_1 , недійсним (т.с.4 а.с.68-77), вже було встановлено, що в зазначеному кредитному договорі визначено істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування, порядок повернення.Суди дійшли висновку, що оспорюваний кредитний договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. Позичальник на час укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов оспорюваного договору та в подальшому виконував його умови; договір містить повну інформацію щодо умов кредитування: періоду надання кредиту, розміру процентної ставки, порядку її нарахування, переліку, розміру й бази розрахунку неустойки; періоду внесення платежів, відповідальність за порушення умов договору. Також підписанням кредитного договору позичальник підтвердив, що умови договору для нього зрозумілі, відповідають його інтересам, є розумними та справедливими.З урахуванням наведеного, суди дійшли висновку про відсутність правових підстав для визнання кредитного договору №0710/0608/55-023 від 24.06.2008 року, укладеного між ВАТ «СВЕДБАНК» та ОСОБА_1 , недійсним (ст. 82 ч. ч. 4 -5 ЦПК України).
30.04.2013 року АТ «ДЕЛЬТА БАНК» надіслало відповідачу досудову вимогу про необхідність погашення простроченої (поточної) заборгованості за кредитним договором в строки передбачені законодавством та договором, в якій попередив позичальника про те, що у разі невиконання цієї претензії, банк буде вимушений захищати свої права шляхом звернення до суду про примусове стягнення боргу на загальну суму заборгованості за кредитним договором (т.с. 1 а.с.52). Однак, позичальник не виконав досудову вимогу, кредитна заборгованість залишилася непогашеною.
25.05.2012 року між ПАТ «СВЕДБАНК» та ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г. та зареєстрований в реєстрі за №№ 1306,1307, відповідно до якого ПАТ «СВЕДБАНК» (продавець) погодився продати (відступити), а ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» (покупець) погодився купити права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, прийняти їх і сплатити загальну купівельну ціну. Права вимоги переходять від продавця до покупця та обов`язки продавця передати права вимоги вважаються виконаними з моменту підписання продавцем та покупцем акту приймання-передачі прав вимоги. 
Відповідно до витягу з додатку №1 до зазначеного договору, кредитний договір №0710/0608/55-023 від 24.06.2008 року входить до переліку договорів, за яким було куплено право вимоги (т.с. 1 а.с.54).
25.05.2012 року між ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» та ПАТ «СВЕДБАНК» складено акт приймання-передачі прав вимоги до договору купівлі-продажу права вимоги від 25.05.2012 року, згідно з яким продавець передав, а покупець прийняв права вимоги, які перелічені у додатку до акту, що посвідчує факт здійснення відступлення.
Рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 05.06.2015 року, яке набуло законної сили 06.10.2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК», ПАТ «СВЕДБАНК», правонаступником якого у зв`язку із зміною найменування є ПАТ «ОМЕГА БАНК», про захист прав споживачів та визнання договору купівлі-продажу прав вимоги від 25.05.2012 року частково недійсним відмовлено, оскільки суд не знайшов підстав для визнання його в частині, що стосується передачі кредитних зобов`язань за кредитним договором №0710/0608/55-023 від 24.06.2008 року, недійсним (т.с. 2 а.с.87-90, 91-93).
Таким чином, договір про відступлення прав вимоги від 25.05.2012 року, укладений між ПАТ «СВЕДБАНК» та ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г. та зареєстрований в реєстрі за №№ 1306,1307, є дійсним.
Постановою Правління Національного банку України від 02.10.2015 року відкликана банківська ліцензія та постановлено про ліквідацію ПАТ «Дельта Банк».
Ці обставини є загальновідомими, відомості про них розміщені у публічному доступі.
У копії протоколу електронного аукціону № UA-EA-2020-03-24-000001-b, сформованого 14 квітня 2020 року, копії договору від 13 травня 2020 року № 2245/К/1 про відступлення права вимоги, додатків до цього договору № 1, № 2 вказано, що на підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.10.2015 року № 181 «Про початок процедури ліквідації AT «ДЕЛЬТА БАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку», розпочато ліквідаційну процедуру AT «ДЕЛЬТА БАНК», строки ліквідації у подальшому продовжувались у встановленому законодавством порядку.
14.04.2020 року в порядку реалізації активів АТ «ДЕЛЬТА БАНК», яке перебуває в стані ліквідації, з урахуванням вимог Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», проведений електронний аукціон з продажу вимог вказаного Банку за кредитними договорами та іпотечним договорам, які забезпечують ці кредитні договори, у тому числі вказаного кредитного договору № 0710/0608/55-023 (лот GL3N217533). За результатами цього електронного аукціону переможцем визначено ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС».
13.05.2020 року ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» і ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону) уклали Договір купівлі-продажу прав вимоги №2245/К/1 (т.с. 4 а.с.9, 11).
У пункті 1 договору відступлення прав вимоги № 2245/К/1 від 13.05.2020 року зазначено, що за цим договором в порядку та на умовах, визначених цим договором, банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) і поручителів, зазначених у додатку № 1 до цього договору, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них згідно з реєстру у додатку № 1 до цього договору. Новий кредитор сплачує банку за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим договором.
Пунктом 2 договору відступлення прав вимоги передбачено, що за цим договором новий кредитор в день укладення цього договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання банком у повному обсязі коштів, відповідно до пункту 4 цього договору, набуває усі права кредитора за основними договорами. Права кредитора за основними договорами переходять до нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги, за виключенням права на здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків боржників, що надане банку відповідно до умов основних договорів.
ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» після укладення вказаного договору відступлення направило на адресу позичальника лист, в якому повідомило про укладення договору про відступлення прав вимоги від 13.05.2020 року, а також вимогу про усунення порушень основного зобов`язання, а саме: погашення боргу перед ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» за вказаним кредитним договором.
Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 08.11.2021 року по цивільній справі №333/5602/20 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК», ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» про захист прав споживача фінансових послуг, про визнання договору відступлення прав вимоги №2245/К/1 від 13.05.2020 року в частині кредитного договору від 24.06.2008 року №0710/0608/55-023 недійсним, скасування рішення та запису державного реєстратора (т.с. 4 а.с.78-82).
Договір про відступлення прав вимоги № 2245/К/1 від 13.05.2020 року в частині кредитного договору від 24.06.2008 року №0710/0608/55-023 є дійсним.
Відповідно до довідки ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС», станом на 13.05.2020 року заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» за кредитним договором від 24.06.2008 року №0710/0608/55-023 становить 75524,00 доларів США, що відповідно до курсу НБУ станом на дату відступлення права вимоги (13.05.2020 року) складає 2023642,92 гривень, з яких: 41841,45 доларів США, що відповідно до курсу НБУ станом на 13.05.2020 року складає 1121129,10 грн., – заборгованість за тілом кредиту; 33682,55 доларів США, що відповідно до курсу НБУ станом на 13.05.2020 року складає 902513,82 грн. – заборгованість за процентами (т.с. 4 а.с.56).
За змістом статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну, або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно зі статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з частиною першою статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом і банком.
Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, тобто норми про договір позики. 
На підставі ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. 
Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. 
Частиною 1 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Згідно зі ст.ст.610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. 
Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом згідно зі статтею 514 ЦПК України.
Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).
Відповідачем було заявлено клопотання про застосування строків позовної давності.
Як вбачається з правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного суду від 07.11.2018 року (справа №372/1036/15-ц), виходячи з вимог статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність сплила і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем.
Заперечуючи проти позову ОСОБА_1 зазначив, що сплатив 28.05.2012 року частину грошей на повернення кредиту, приблизно 21000,00 доларів США. 
Однак, згідно з випискою по особовому рахунку (т.с. 1 а.с.209-217), сума 20666,84 доларів США від 28.05.2012 року це дисконт за кредитним договором №0710/0608/55-023 від 24.06.2008 року згідно з договором купівлі-продажу прав вимог за кредитами від 25.05.2012 року та додатку №1 до нього (призначення платежу). Також, наступним платежем є 43386,42 доларів США, де в призначенні платежу вказано: придбані права за кредитним договором №0710/0608/55-023 від 24.06.2008 року згідно з договором купівлі-продажу прав вимог за кредитами від 25.05.2012 року. Відтак, суми 20666,84 доларів США від 28.05.2012 року та 43386,42 доларів США від 28.05.2012 року стосуються оплат за придбані попереднім кредитором ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» прав вимоги за кредитним договором №0710/0608/55-023 від 24.06.2008 року. 
Крім того, будь-яких доказів на підтвердження оплати частини кредиту, зокрема, квитанції про повернення кредитних коштів 28.05.2012 року у розмірі 20666,84 доларів США ОСОБА_1 суду першої інстанції не надано. 
Доводи ОСОБА_1 про те, що він не отримував кредит у розмірі 50000,00 доларів США, суд першої інстанції правильно вважав такими, що спростовуються матеріалами цієї справи.
Так, отримання відповідачем кредитних коштів підтверджена заявою ОСОБА_1 на видачу готівки від 24 червня 2008 року (т.с. 3 а.с.158), випискою за особовим рахунком (т.с. 1 а.с.209-217). Крім того, відповідач виконував певний час кредитний договір, підписував з Банком додаткові угоди. Судовими рішеннями, ухваленими за участю позичальника та кредитора, було неоднократно підтверджено надання відповідачу кредитних коштів в іноземній валюті у відповідності до кредитного договору №0710/0608/55-023 від 24.06.2008 року. 
Відповідач як на підставу для відмови у позову посилався на те, що позивач не надав суду належних доказів на підтвердження обґрунтованості своїх вимог, зокрема, доказів, які б підтверджували розмір нарахованої Банком заборгованості за кредитним договором (первинних бухгалтерських документів).
Згідно з частиною другою статті 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Згідно з положеннями частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Проте, суд першої інстанції правильно встановив, що на підтвердження позовних вимог та розміру заборгованості позивачем надано суду першої інстанції копії кредитного договору №0710/0608/55-023 від 24.06.2008 року, договорів про внесення змін і доповнень, а також виписку з рахунку ОСОБА_1 і розрахунок заборгованості. 
У постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 (провадження № 61-9618св19), від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц (провадження № 61-16754св19), від 17 грудня 2020 року у справі № 278/2177/15-ц (провадження № 61-22158св19) вказано, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом із тим відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що виписки за картковими рахунками (за кредитним договором) можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність надання Банком ОСОБА_1 кредитних коштів та здійснення відповідачем часткового погашення платежів на виконання умов договору.
Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив, що Банк надав ОСОБА_1  кредит за умовами кредитного договору №0710/0608/55-023 від 24.06.2008 року. Позичальник не оспорював факт отримання кредитних коштів та частково виконував умови кредитного договору.  ОСОБА_1 , не погоджуючись із розрахунком заборгованості за кредитним договором, наданим Банком, жодним чином його не спростував і не надав власний розрахунок заборгованості. 
Отже, наданий ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» розрахунок заборгованості за кредитним договором у сукупності з випискою з рахунку позичальника та іншими доказами є належним і допустимим доказом.
Під час розгляду справи у суді першої інстанції відповідач заявив клопотання про застосування строків позовної давності до даних правовідносин. 
У відзиві на позов відповідач зазначав, що Банком пропущений строк позовної давності, оскільки перший випадок невиконаного належним чином зобов`язання відбувся у квітні 2009 року (він сплатив 3732,5 грн. /480 доларів США замість 714,47 доларів США), тобто з 11 квітня 2009 року згідно з п.3.3 кредитного договору заборгованість вважається простроченою і відбувся автоматичний запуск перебігу строку позовної давності згідно з п.5.4 кредитного договору, тобто саме тоді у Банка виникло право на звернення до суду за захистом своїх прав. Платіж за травень не був сплачений у повному обсязі. Відповідач вважає, що строк позовної давності, у межах якого позивач мав звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права сплив 11.04.2012 року. 
Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентами) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України).
Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Початок перебігу позовної давності визначається ст. 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).
Укладений сторонами кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, а тому незалежно від визначення у договорі загального строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.
За таких обставин, встановлення строку кредитування у договорі, який передбачає внесення позичальником щомісячних платежів, має значення не для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця щодо погашення заборгованості за цим договором, а насамперед, для визначення позичальнику розміру щомісячних платежів.
Відтак початок перебігу позовної давності для погашення щомісячних платежів за договором визначається за кожним таким черговим платежем з моменту його прострочення.
За змістом ч.3 ст.254 ЦК України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку.
Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України).
Отже, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначене періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України, від 19 березня 2014 року у справі №6-14цс14, постанові Верховного Суду від 28.02.2018 року у справі №638/10895/14-ц, постанові Великої палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі №444/9519/12.
Частиною першою статті 264 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. 
Відповідно до ст.ст. 516, 517 ЦК України перехід до нового кредитора прав у зобов`язанні не звільняє від обов`язку виконання умов кредитного договору щодо здійснення погашення щомісячних платежів первісному кредиторові.
Судом першої інстанції було правильно встановлено, що згідно з наданими відповідачем квитанціями (т.с. 3 а.с.161-196), виписки по особовому рахунку, наданої ПАТ «Дельта Банк» (т.с. 1 а.с.209-217), у період з 01.07.2008 року по 28.05.2013 року ОСОБА_1 сплачував грошові кошти за договором кредиту №0710/0608/55-023 від 24.06.2008 року, спочатку на рахунок АТ «Сведбанк», а потім, після укладення договору купівлі-продажу прав вимоги від 25.05.2012 року, і на рахунок ПАТ «Дельта Банк».
Позивач звернувся до суду першої інстанції з позовною заявою 11.03.2014 року, тобто в межах строку позовної давності.
З приводу розміру заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції правильно зазначав таке. 
На позивача покладено обов`язок довести належними та допустимими доказами наявність та розмір заборгованості, який підлягає стягненню з позичальника на користь Банку, а відповідач має довести, що у нього немає такого обов`язку щодо заборгованості, яка підлягає стягненню.
На підтвердження позовних вимог та розміру заборгованості ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» надано виписку з рахунку ОСОБА_1 і розрахунок заборгованості станом на 05.02.2014 року (т.с. 1 а.с.118), з яких вбачається, що сума заборгованості за кредитом (тіло кредиту) складає 41841,45 доларів США, сума заборгованості за відсотками – 5058,53 доларів США. 
01.05.2023 року від ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» надійшла заява про уточнення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором №0710/0608/55-023 від 24 червня 2008 року в розмірі 2023642,92 грн., що еквівалентно валюті кредиту на дату відступлення прав вимог – 75524,00 дол. США, з яких: заборгованість по основній сумі – 1121129,10 грн.; заборгованість за відсотками 902513,82 грн. (т.с. 4, а.с. 53).
На підтвердження збільшення розміру заборгованості ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» (а саме збільшення заборгованості за відсотками) надало суду першої інстанції лише довідку, згідно з якою, станом на 13.05.2020 року заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» за кредитним договором від 24.06.2008 року №0710/0608/55-023 становить 75524,00 доларів США, що відповідно до курсу НБУ станом на дату відступлення права вимоги (13.05.2020 року) складає 2023642,92 гривень, з яких: 41841,45 доларів США, що відповідно до курсу НБУ станом на 13.05.2020 року складає 1121129,10 гривень, – заборгованість за тілом кредиту; 33682,55 доларів США, що відповідно до курсу НБУ станом на 13.05.2020 року складає 902513,82 гривень – заборгованість за процентами (т.с. 4 а.с.56).
Разом з тим, судом першої інстанції було правильно встановлено, що ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» не було надано суду першої інстанції у цій справі належного розрахунку заборгованості на підтвердження збільшення розміру заборгованості за відсотками з 5058,53 доларів США до 33682,55 доларів США. 
При цьому, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється. Такі правові висновки Верховного Суду викладені у постановах від 10 січня 2022 року у справі № 751/9416/15 (провадження № 61-2116св19), від 12 січня 2022 року у справах № 2-3758/11 (провадження № 61-7056св21), № 128/83/16 (провадження № 61-1468св21), № 683/1216/16 (провадження № 61-5465св21), № 638/11952/14 (провадження № 61-11037св21), № 381/4163/14 (провадження № 61-11814св20), від 14 квітня 2022 року у справі №278/1646/15 (провадження № 61-20917св21).
За таких обставин, суд першої інстанції правильно вважав, що вимоги позивача у цій справі підлягають частковому задоволенню згідно з розрахунком заборгованості станом на 05.02.2014 року (т.с. 1 а.с.118), де сума заборгованості за кредитом (тіло кредиту) складає 41841,45 доларів США, сума заборгованості за відсотками – 5058,53 доларів США.
Доводи апеляційної скарги відповідача  ОСОБА_1 є такими, що фактично дублюють доводи його заперечень проти позову позивача у цій справі у суді першої інстанції, яким суд першої інстанції вже надав належну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд. Ці доводи є такими, що не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції у цій справі, а лише відображають позицію відповідача, яку він вважає такою, що є єдино правильною та єдино можливою.
Судова практика в інших справах, додана апелянтом до його апеляційної скарги у цій справі (т.с. 5 а.с. 64-74), різниться за фактичними обставинами із обставинами цієї справи і не має преюдиційного значення для вирішення цієї справи судом.
Суд першої інстанції на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному з`ясуванню обставин цієї справи. Суд першої інстанції розглянув дану справу з додержанням вимог ЦПК України, тобто в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів сторін, яким надав відповідну оцінку з дотриманням вимог ст. 89 ЦПК України. За змістом якої: «Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)».
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 81 ч. 6 ЦПК України). Підстави для звільнення від доказування відповідача, передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі відсутні. Відповідач не надав суду першої інстанції належних, допустимих доказів в обґрунтування заперечень проти позову позивача та, відповідно, у спростування останнього у цій справі в частині його задоволення.
Також, апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги відповідача. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України). В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Проте, докази, передбачені ст. 367 ч. 3 ЦПК України, у цій справі відсутні та зокрема відповідачем апеляційному суду не надані.
Оскільки, надані відповідачем ОСОБА_1 виключно до його вищезазначеного клопотання про звільнення його від сплати судового збору за апеляційну скаргу у цій справі з підстав майнового стану  (т.с. 5 а.с. 47-48), на підтвердження його майнового стану докази (копії т.с. 5 а.с. 49-62: пенсійного посвідчення за віком довічно, скріншоту з пенсійної справи на підтвердження розміру пенсії щомісяця, довідки про доходи відповідача, відомостей щодо відповідача, як платника податків про його доходи, довідки для заповнення декларації, довідки про фінансовий стан для заповнення декларації, загальної інформації по рахунках відповідача; інформаційної довідки щодо відповідача; інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідача; свідоцтва про укладення шлюбу), не належать до такових. 
Згідно із ст. 376 ч. 3 ЦПК України передбачені порушення норм процесуального судом першої інстанції, які є обов`язковою підставою для скасування або зміни рішення. В силу вимог ст. 376 ч. 2 ЦПК України лише порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, можуть бути підставою для скасування або зміни рішення. Встановлено, що у цій справі відсутні порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення, а також відсутні порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення по суті цієї справи.
При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги відповідача  ОСОБА_1 не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим з додержанням вимог ЦПК України. 
Крім того, судом першої інстанції оскаржуваним рішенням правильно, з додержанням вимог ст. 141 ЦПК України було вирішено питання про розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи судом першої інстанції. 
За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції у цій справі. 
Також, в силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови відповідачу у задоволенні його вищезазначеної апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у цій справі, 
- відповідач ОСОБА_1 не має права на компенсацію за рахунок позивача ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом, 
- з відповідача ОСОБА_1 на користь держави слід стягнути судовий збір за вищезазначену апеляційну скаргу 22710,00 грн., розмір якого було зменшено ухвалою апеляційного суду - розрахунок наведений апеляційним судом в ухвалі апеляційного суду у цій справі т.с. 5 а.с. 81-83) та сплату якого раніше відповідачу ОСОБА_1 апеляційним судом було відстрочено до ухвалення судового рішення апеляційним судом (ухвала від 28 листопада 2024 року - т.с. 5 а.с. 81-83) та якій не був сплачений апелянтом станом на час ухвалення цієї постанови апеляційним судом (належні, допустимі докази протилежного у цій справі відсутні та відповідачем апеляційному суду не надані).
Керуючись ст. ст. 7, 12-13, 81-82, 89, 141, 367-369, 371-372, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01 жовтня 2024 року у цій справі залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь держави судовий збір за апеляційну скаргу у розмірі 22710,00 грн. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.
Повна постанова апеляційним судом складена 29.09.2025 року, оскільки у період з 27.09.2025 року по 28.09.2025 року включно мали місце вихідні дні.

Головуючий суддя	Суддя	Суддя	
Гончар М.С. 	Онищенко Е.А.	Подліянова Г.С.