ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2025 року 
м. Київ
справа № 380/9109/24
адміністративне провадження № К/990/26773/25 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Желтобрюх І.Л., суддів - Білоуса О.В., Блажівської Н.Є.,
розглянувши у письмовому провадженні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасні Вантажівки» на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2024 року (суддя Кухар Н.А.) та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13 червня 2025 року (судді: Гінда О.М., Матковська   З.М., Ніколін  В.В.) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасні вантажівки» до Львівської митниці про визнання протиправною і скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, -
в с т а н о в и в :
Товариство з обмеженою відповідальністю «Сучасні вантажівки» (далі - ТОВ «Сучасні вантажівки», позивач) звернулось до суду з позовом до Львівської митниці (далі - відповідач), в якому просило:
- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 10.04.2024 № UA209040/2024/134;
- стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасні вантажівки» матеріальну шкоду у розмірі 98000 грн.
На обґрунтування позовних вимог зазначало, що до ВАТ «Мінський тракторний завод» (далі - ВАТ «МТЗ») рішенням РНБО такий вид обмежувальних заходів, як заборона ввезення товарів виробництва, не був застосований, а, отже, оскаржуване рішення відповідача є протиправним та підлягає скасуванню.
Вказувало на неврахування митним органом того факту, що торгівельні операції між постачальником та позивачем щодо поставки товару на момент митного оформлення товару були фактично та юридично закінчені, а всі етапи операцій з продажу товару відбулися ще до моменту застосування до ВАТ «Мінський тракторний завод» такої санкції, як обмеження торгівельних операцій (повне припинення) відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 19.10.2022 «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» від 19.10.2022 № 726/2022 (далі - Указ Президента № 726/2022).
Наголошувало на тому, що товар не підпадає під жодну із категорій товарів, які не можуть бути пропущені через митний кордон України згідно з частиною першою 1 статті 196 Митного кодексу України (далі - МК України), а, отже, застосування негативних наслідків до ТОВ «Сучасні вантажівки» у вигляді відмови у проведенні митного оформлення товару порушує право позивача користуватися та розпоряджатися належним йому майном.
Зауважувало на правомірному очікуванні відсутності перешкод під час пропуску товарів через митний кордон України від митної служби, з огляду на наявність рішень судів, які набрали законної сили, якими скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Чернівецької митниці при митному оформленні цього ж товару.  
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12.09.2024 позов задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, прийняту Львівською митницею 10.04.2024 № UA209040/2024/000134. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Таке рішення суд мотивував тим, що на момент завершення господарської операції між позивачем та ВАТ «МТЗ» санкції на виробника товару накладені не були, а рішення РНБО України від 19.10.2022 та Указ Президента України від 19.10.2022 № 726/2022 не містять застережень, що дія передбачених ними санкцій та обмежувальних заходів розповсюджується на правовідносини, які мали місце до моменту введення в дію таких санкцій і заходів.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.06.2025 рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12.09.2024 скасовано та прийнято нове рішення про відмову у задоволенні позову.
Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову апеляційний суд виходив з того, що контрагент позивача перебуває у переліку юридичних осіб, до яких застосовано обмежувальні заходи (санкції), а тому оскаржувана картка відмови в прийнятті митної декларації, прийнята відповідачем правомірно.
Зауважив, що оскільки доказів оскарження в судовому порядку рішення РНБО України від 19.10.2022 «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», введеного в дію Указом Президента України від 19.10.2022 № 726/2022, позивачем до матеріалів справи не надано, - таке на момент розгляду справи є чинним.
Не погоджуючись з такими рішеннями судів ТОВ «Сучасні вантажівки» звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, просить рішення апеляційного суду скасувати повністю, рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог та прийняти в цій частині нове рішення про задоволення позову.
На обґрунтування вимог касаційної скарги вказує на те, що рішеннями у справах № 600/6450/23-а та № 380/25109/23, які набрали законної сили, були встановлені преюдиційні факти, які позивач не повинен доводити при розгляді даної справи, проте такі факти було проігноровано судом апеляційної інстанції. У вказаних рішеннях суди встановили, що санкції не поширюються на трактори, придбані ТОВ «Сучасні вантажівки» у МТЗ у межах виконання зобов`язань за одним контрактом.
Наголошує, що висновок апеляційного суду про ненадання позивачем доказів оскарження в судовому порядку Указу Президента № 726/2022 суперечить як положенням чинного законодавства, так і практиці Верховного Суду, оскільки ТОВ «Сучасні вантажівки» не є учасником (суб`єктом) правовідносин щодо застосування індивідуальних санкцій до ВАТ «МТЗ» і, відповідно, позбавлений права на звернення до суду з позовом про оскарження такого указу.
Зазначає, що поведінка державних органів повинна бути максимально прозорою, відкритою та зрозумілою для всіх учасників правовідносин, а порушення встановлених законами правил та невиконання покладених на державні органи обов`язків матиме наслідком покладення на такі органи відповідальності та спричинить необґрунтовані додаткові витрати. Відтак, державні органи, виконуючи покладені на них обов`язки, повинні здійснювати свою діяльність таким чином, щоб не допускати та уникати ситуацій, внаслідок яких держава нестиме додаткові як матеріальні, так і репутаційні ризики.
У відзиві на касаційну скаргу Львівська митниця вважає таку необґрунтованою, а її вимоги -такими, що не підлягають задоволенню, оскільки поставка товарів здійснювалася в межах дії Контракту від 16.01.2020 № 112/00236091/200010-3, а, отже, відсутні підстави вважати, що виконання контракту сторонами завершено.
Звертає увагу суду не те, що, оскільки подання позивачем до митниці попередньої митної декларації передбачає необхідність перевезення товару по території України з поміщенням в митний режим транзиту, відтак, з огляду на наявність окремого самостійного обмежувального заходу (санкції) - обмеження, часткове чи повне припинення транзиту ресурсів, польотів та перевезень територією України (повне припинення), - відповідачем було правомірно відмовлено у пропуску товарів на митну територію України.
Також вказує, що позивачем належним чином не підтверджений розмір реальних збитків, понесених в зв`язку із зміною маршруту товару, а тому відсутні підстави для задоволення позову в частині стягнення таких.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що 16.01.2020 між ТОВ «СУЧАСНІ ВАНТАЖІВКИ» та ВАТ «МТЗ» було укладено контракт № 112/00236091/200010-3, предметом якого була поставка тракторів «Беларус», кількість, номенклатура та ціна яких вказувались в Специфікації № 1 до контракту (додаток 2). Умовами контракту визначено, що поставка товару здійснюється на умовах EXW Інкотермс-2010 зі складу ВАТ «МТЗ» у місті Мінську.
В подальшому до контракту було внесено ряд змін та доповнень, зокрема, додатком до контракту від 06.12.2021 № 8 визначений перелік поставки транспортних засобів у загальній кількості 675 тракторів і визначено, що поставка здійснюється протягом 150 днів, а додатком від 04.03.2022 № 10 доповнено розділ 2 контракту пунктом 2.4., відповідно до якого пунктом розвантаження товару вказаний митно-ліцензійний склад ADAMPOL S.A./AO, який знаходиться у Польщі.
Повна оплата товару здійснена позивачем протягом грудня 2021 року у сумі 858 542 221,00 рос. рублів на рахунок ВАТ «МТЗ», що підтверджується платіжними дорученнями від 09.12.2021 №000287626, від 10.12.2021 № 000287693, від 13.12.2021 № 000287815, від 28.12.2021                   № 000288986.
Указом Президента № 726/2022 уведено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 19.10.2022 «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)».
Пунктом 2 вказаного рішення РНБО застосовано персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції) до: 1) фізичних осіб згідно з додатком 1; 2) юридичних осіб згідно з додатком 2.
Відповідно до пункту 174 додатку 2 цього до ВАТ «МТЗ» (Республіка Білорусь) застосовано такі види обмежувального заходу:
1) блокування активів тимчасове позбавлення права користуватися та розпоряджатися активами, що належать фізичній або юридичній особі, а також активами, щодо яких така особа може прямо чи опосередковано (через інших фізичних або юридичних осіб) вчиняти дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ними;
2) обмеження торговельних операцій (повне припинення);
3) обмеження, часткове чи повне припинення транзиту ресурсів, польотів та перевезень територією України (повне припинення);
4) запобігання виведенню капіталів за межі України;
5) зупинення виконання економічних та фінансових зобов`язань;
6) анулювання або зупинення ліцензій та інших дозволів, одержання (наявність) яких є умовою для здійснення певного виду діяльності, зокрема, анулювання чи зупинення дії спеціальних дозволів на користування надрами;
7) заборона участі у приватизації, оренді державного майна резидентами іноземної держави та особами, які прямо чи опосередковано контролюються резидентами іноземної держави або діють в їх інтересах;
8) заборона здійснення публічних та оборонних закупівель товарів, робіт і послуг у юридичних осіб резидентів іноземної держави державної форми власності та юридичних осіб, частка статутного капіталу яких знаходиться у власності іноземної держави, а також публічних та оборонних закупівель у інших суб`єктів господарювання, що здійснюють продаж товарів, робіт, послуг походженням з іноземної держави, до якої застосовано санкції згідно з цим Законом;
9) заборона або обмеження заходження іноземних невійськових суден та військових кораблів до територіального моря України, її внутрішніх вод, портів та повітряних суден до повітряного простору України або здійснення посадки на території України (повна заборона);
10) повна або часткова заборона вчинення правочинів щодо цінних паперів, емітентами яких є особи, до яких застосовано санкції згідно з цим Законом (повна заборона);
11) заборона видачі дозволів, ліцензій Національного банку України на здійснення інвестицій в іноземну державу, розміщення валютних цінностей на рахунках і вкладах на території іноземної держави;
12) припинення видачі дозволів, ліцензій на ввезення в Україну з іноземної держави чи вивезення з України валютних цінностей та обмеження видачі готівки за платіжними картками, емітованими резидентами іноземної держави;
13) заборона збільшення розміру статутного капіталу господарських товариств, підприємств, у яких резидент іноземної держави, іноземна держава, юридична особа, учасником якої є нерезидент або іноземна держава, володіє 10 % і більше відсотками статутного капіталу або має вплив на управління юридичною особою чи її діяльність;
14) запровадження додаткових заходів у сфері екологічного, санітарного, фітосанітарного та ветеринарного контролю;
15) припинення дії торговельних угод, спільних проектів та промислових програм у певних сферах, зокрема у сфері безпеки та оборони;
16) заборона передання технологій, прав на об`єкти права інтелектуальної власності;
17) заборона на набуття у власність земельних ділянок.
Зазначені обмежувальні заходи набрали чинності 25.10.2022.
07.04.2024 транспортний засіб із д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом д.н.з. НОМЕР_2 з вантажем «Трактори для сільськогосподарських робіт» під керуванням громадянина України ОСОБА_1 паспорт НОМЕР_3 в`їхав в зону митного контролю через міжнародний пункт пропуску для автомобільного сполучення «Шегині-Медика» митного поста «Мостиська» Львівської митниці.
10.04.2024 Львівською митницею було видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209040/2024/000134, якою відмовлено у пропуску через митний кордон товарів, виробником яких є ВАТ «МТЗ», до якого Указом Президента № 726/2022 застосовано санкції.
Вважаючи вищевказану картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Переглянувши судові рішення в межах доводів касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги, з огляду на таке.
Положеннями частини другої статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 4 МК України ввезення товарів, транспортних засобів на митну територію України, вивезення товарів, транспортних засобів за межі митної території України - сукупність дій, пов`язаних із переміщенням товарів, транспортних засобів через митний кордон України у будь-який спосіб у відповідному напрямку.
Згідно зі статтею 256 МК України відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.
У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження.
Рішення про відмову у митному оформленні приймається в межах строку, відведеного статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення. Неприйняття такого рішення протягом зазначеного строку є бездіяльністю, яка може бути оскаржена в порядку, встановленому главою 4 цього Кодексу.
Як установлено судами, причинами відмови у пропуску товарів згідно картки відмови зазначено, що  фірма відправник -  ВАТ «МТЗ» відповідно до пункту 3 статті 5 Закону України «Про санкції», пункту 174 Додатку рішення Ради національної безпеки і оборони України від 19.10.2022 «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», введеного в дію Указом № 726/2022, внесене до переліку юридичних осіб, стосовно яких застосовано спеціальні економічні санкції та інші обмежувальні заходи, такі як: зупинення виконання економічних та фінансових зобов`язань; обмеження торговельних операцій (повне припинення); обмеження, часткове чи повне припинення транзиту ресурсів, польотів та перевезень територією України (повне припинення).
Відповідно до статті 1 Закону України від 14.08.2014 № 1644-VII «Про санкції» (в редакції, чинній на момент накладення санкцій на ВАТ «МТЗ», далі - Закон № 1644-VII) з метою захисту національних інтересів, національної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності України, протидії терористичній діяльності, а також запобігання порушенню, відновлення порушених прав, свобод та законних інтересів громадян України, суспільства та держави можуть застосовуватися спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (далі - санкції).
Санкції можуть застосовуватися з боку України по відношенню до іноземної держави, іноземної юридичної особи, юридичної особи, яка знаходиться під контролем іноземної юридичної особи чи фізичної особи-нерезидента, іноземців, осіб без громадянства, а також суб`єктів, які здійснюють терористичну діяльність.
Перелік видів санкцій згідно з цим законом міститься у частині першій статті 4 Закону                    № 1644-VII.
Згідно з частинами другою-третьої статті 5 Закону № 1644-VII рішення щодо застосування, скасування та внесення змін до санкцій щодо іноземної держави або невизначеного кола осіб певного виду діяльності (секторальні санкції), передбачених пунктами 1, 2-5, 13-15, 17-19, 24-1, 25 частини першої статті 4 цього Закону, приймається Радою національної безпеки та оборони України, вводиться в дію указом Президента України та затверджується протягом 48 годин з дня видання указу Президента України постановою Верховної Ради України. Відповідне рішення набирає чинності з моменту прийняття постанови Верховної Ради України і є обов`язковим до виконання.
Рішення щодо застосування, скасування та внесення змін до санкцій щодо окремих іноземних юридичних осіб, юридичних осіб, які знаходяться під контролем іноземної юридичної особи чи фізичної особи-нерезидента, іноземців, осіб без громадянства, а також суб`єктів, які здійснюють терористичну діяльність (персональні санкції), передбачених пунктами 1, 2-21, 23-25 частини першої статті 4 цього Закону, приймається Радою національної безпеки та оборони України та вводиться в дію указом Президента України. Відповідне рішення набирає чинності з моменту видання указу Президента України і є обов`язковим до виконання.
Рішення щодо застосування санкції, передбаченої пунктом 1-1 частини першої статті 4 цього Закону, ухвалюється судом у порядку, визначеному статтею 5-1 цього Закону.
Відповідно до статті 321 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Положеннями статті 334 ЦК України визначено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв`язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов`язання доставки.
Разом з тим, судами першої та апеляційної інстанцій не встановлено дату моменту передання майна в один із способів, визначених статтею 334 ЦК України від ВАТ «МТЗ» до позивача, та, відповідно, моменту набуття ТОВ «Сучасні Вантажівки» права власності на товар, який ним ввозився на територію України (як моменту завершення торгівельної операції).
При цьому зазначення судом першої інстанції про те, що набуття позивачем права власності на товар відбулось до моменту введення в дію санкцій та обмежувальних заходів щодо виробника товару, що не підтверджено встановленими судом обставинами та відповідними доказами на їх підтвердження.
Своєю чергою суд апеляційної інстанції такого факту не спростував, як і не дослідив відповідні обставини справи, обмежившись висновком про накладення санкцій на виробника товару.
Також не досліджено судами, чи подавався при митному оформленні товарів контракт від 16.01.2020 № 112/00236091/200010-3 між ТОВ «СУЧАСНІ ВАНТАЖІВКИ» та ВАТ «МТЗ», предметом якого була поставка тракторів «Беларус», без чого висновки апеляційного суду про правомірність дій відповідача є передчасними.
При цьому колегія суддів Верховного Суду зазначає, що висновки судів у справах                            № 600/6450/23-а та № 380/25109/23 не є преюдиційними при розгляді цієї справи, оскільки різними у справах є як оскаржувані рішення митних органів (предмет), так і самі суб`єкти владних повноважень (сторони).
Враховуючи викладене колегія суддів Верховного Суду вважає передчасними й такими, що зроблені без установлення усіх фактичних обставин справи, висновки судів попередніх інстанцій у справі.
З огляду на наведене, Верховний Суд не може визнати законними і обґрунтованими рішення судів попередніх інстанцій, оскільки невстановлення і ненадання правової оцінки обставинам справи, що входять до предмета доказування у справі, свідчить про недотримання судами вимог процесуального закону щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх обставин справи.
Відповідно до частин першої та другої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Згідно з частиною другою статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 328 цього Кодексу; суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.
За таких обставин рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2024 року та постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13 червня 2025 року підлягають скасуванню, з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції для усунення вказаних у цій постанові недоліків шляхом дослідження усіх обставин справи, що мають значення для справи. Також судам слід врахувати наведене та ухвалити законне і обґрунтоване рішення на підставі повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності та взаємному зв`язку.
Згідно з частиною четвертою статті 353 КАС України справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
Колегія суддів вважає, що порушення норм процесуального права щодо повноти встановлення обставин справи, які мають значення для її правильного вирішення, допущені як судом апеляційної, так і судом першої інстанції, відтак справа підлягає направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.
Керуючись статтями 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду
п о с т а н о в и в :
Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасні Вантажівки» - задовольнити частково.
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2024 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13 червня 2025 року у справі № 380/9109/24 скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                               І. Л. Желтобрюх

Судді:                                                                                                                        О.В. Білоус

                                                                                                     Н.Є. Блажівська