КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 752/7837/25
№ апеляційного провадження: 33/824/3742/2025

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
28 серпня 2025 року                                                                                         м. Київ
Суддя Київського апеляційного суду Слюсар Т.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 30 травня 2025 року під головуванням судді Бондаренко Г.В., якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності, за ч. 5 ст. 126 КУпАП,-
У С Т А Н О В И Л А :
Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 30 травня 2025 року ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 40 800 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на  п`ять років. Стягнуто з     ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп.
 
Судом встановлено, що ОСОБА_1 12 березня 2025 року о 02 год 15 хв за адресою: м. Київ, вул. Героїв Оборони, буд. 18А, повторно протягом року керував транспортним засобом «Hyundai» д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керування таким транспортним засобом, відповідно до постанови ЕНА №3377382 за ч. 2 ст. 126 КУпАП від 30 жовтня 2024 року, чим порушив п. 2.1.а ПДР України, відповідальність за що передбачена ч. 5 ст. 126 КУпАП.
 
Не погодившись з указаною постановою, 08 червня 2025 року   ОСОБА_1 , подав до суду апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суду першої інстанції не надано доказів існування постанови ЕНА №3377382 від 30 жовтня 2024 року, зокрема оригінал чи копію такої постанови.
 
Вказано, що відеозапис не містить жодних даних, які б вказували на існування даної постанови.
Скаржник посилається на те, що немає постанови суду, що набрала чинності саме про те, що він вже одного разу керував автівкою, будучи позбавленим прав керування.
 
Крім того звертає увагу суду на те, що протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали не містять відомостей, які б вказували на наявність в нього умислу на вчинення правопорушення, передбаченого саме ч. 5 ст. 126 КУпАП, а саме про те що він був повідомлений про раніше накладене на нього покарання, а також в матеріалах справи відсутні докази того, що він отримав відповідну постанову.
 
Зазначає, що працівники поліції надали суду роздруківку за неіснуючою у КУпАП статтею - 126 прим., КУпАП не містить та ніколи не містив статті 126.
 
В судове засідання ОСОБА_1 та його представник не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися судом в установленому законом порядку.
 
Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи із наступного
 
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
 
Згідно з положеннями ст. ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
 
Судом першої інстанції дотримано вказаних вимог закону.
 
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 269053 від 12 березня 2025 року ОСОБА_1 12 березня 2025 року о 02 год 15 хв за адресою: м. Київ, вул. Героїв Оборони, буд. 18А, повторно протягом року керував транспортним засобом «Hyundai» д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керування таким транспортним засобом, відповідно до постанови ЕНА №3377382 за ч. 2 ст. 126 КУпАП від 30 жовтня 2024 року, чим порушив п. 2.1.а ПДР України, відповідальність за що передбачена ч. 5 ст. 126 КУпАП.
 
Аналіз матеріалів справи свідчить про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП України, повністю доведена належними та допустимими доказами, а саме: відомостями, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення;  постановою серія ЕНА № 3377382 від 30 жовтня 2024 року за ч. 2 ст. 126 КУпАП та доданим до протоколу відеозаписом.
Відповідно до вимог п. 2.1 (а) ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
 
Згідно з ч. 2 ст. 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.
 
Відповідно до санкції ч. 5 ст. 126 КУпАП, за вказане правопорушення, вчинене повторно, передбачено накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.
 
Статтею 23 КУпАП передбачається, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
 
Частиною 2 статті 33 КУпАП встановлено, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
 
Фактів обмеження реалізації будь-яких прав  ОСОБА_1 судом першої інстанції, передбачених ст. 268 КУпАП, апеляційним судом не встановлено.
 
Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність суддею при розгляді справи не убачається.
 
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, з огляду на те, що останній, внаслідок порушення п. п. 2.1а ПДР, повторно протягом року керував транспортним засобом, не маючи на те права (керування таким транспортним засобом).
 
Доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки є недоведеними, спростовуються матеріалами справи та оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.
 
Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2007 року у справі "О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Враховуючи положення ст. 251 КУпАП, матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновку суду щодо доведеності вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.
 
Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин, що виникли, і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваної постанови.
 
У відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
 
Виходячи з вищезазначеного, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою. Підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.
 
Керуючись ст. 294 КУпАП,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 30 травня 2025 року, якою ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності, за ч. 5 ст. 126 КУпАП та піддано стягненню - залишити без змін.
 
Постанова суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                                Т.А. Слюсар