УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
15 вересня 2025 року
м. Київ
 
справа № 766/5361/24
провадження № 51-3538ск25
 
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
 
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
 
розглянув касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 на ухвалу Херсонського апеляційного суду від 15 липня 2025 року щодо 
 
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі ? КК).
 
Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
 
За вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 27 березня 2025 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.На підставі ст. 75 КК його звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням таіспитовим строком тривалістю 2 роки і покладено на нього виконання певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК.
 
Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у провадженні, зокрема вироком було скасовано арешт майна, накладений на підставі ухвали Херсонського міського суду Херсонської області від 11 березня 2024 року (справа № 766/2297/24) та ухвалено транспортний засіб, марки ЛУА 3969, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія номер документу: НОМЕР_2 та НОМЕР_3 на транспортний засіб марки ЛУА 3969; ключі від транспортного засобу з підвісним аксесуаром (брелок) на якому зазначено надписи «HONDA SF-9688»; електропилу «Dnipro-M», серійний номер «S/N NLE:082373-23841»; електропилу «Dnipro-M», серійний номер «S/N NLE:082373-24217»; 4 акумулятори «Dnipro-M» із зазначенням серійного номеру на кожному «NLE 032367-16818»; «NLE 112260-15799»; «NLE 022366-17341»; «NLE 012364-14215»; 5 чохлів з змінними лезами; сумку виготовлену з тканини синього кольору з вставками - повернути законному володільцю, а саме: ОСОБА_5 .
 
Згідно з вироком суду  ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою між собою, 13 лютого 2024 року близько 18:00, перебуваючи на території ТОВ НВП «Херсонський машинобудівний завод», розташованого за адресою: вул. Тираспільська, 1, у м. Херсоні, шляхом вільного доступу умисно, таємно, в умовах воєнного стану, вчинили крадіжку майна належного ТОВ НВП «Херсонський машинобудівний завод», а саме: силових алюмінієвих кабелів АСБ 3х150 напругою 6 кВольт загальною довжиною 90 метрів, вартість якого могла становити 49 599 грн, після чого залишили місце події та розпорядились викраденим на власний розсуд, тим самим спричинивши ТОВ НВП «Херсонський машинобудівний завод» матеріальну шкоду на вищезазначену суму.
 
Суд кваліфікував їх дії за ч. 4 ст. 185КК як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, вчинена в умовах воєнного стану.
 
Херсонський апеляційний суд ухвалою від 15 липня 2025 року вирок місцевого суду залишив без змін. 
 
Вимоги та узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу
 
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. 
 
На думку прокурора, апеляційний суд належним чином не перевірив доводи апеляційної скарги сторони обвинувачення про незастосування судом першої інстанції спеціальної конфіскації щодо електропилки «Dnipro-M», серійний номер «S/N NLE:082373-23841»; електропилки «Dnipro-M», серійний номер «S/N NLE:082373-24217»; 4 акумуляторів «Dnipro-M» із зазначенням серійного номеру на кожному «NLE 032367-16818»; «NLE 112260-15799»; «NLE 022366-17341»; «NLE 012364-14215»; 5 чохлів з змінними лезами, які визнано речовими доказами в цій справі. Наголошує, що вказані речі були знаряддями вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, а тому відповідно до статей 96-1, 96-2 КК, ст. 100 Кримінального процесуального кодексу України (далі ? КПК) це майно повинно бути конфісковано як знаряддя кримінального правопорушення. 
 
Крім того зазначає про те, що транспортний засіб, марки ЛУА 3969, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія номер документу: НОМЕР_2 та  НОМЕР_3 на транспортний засіб марки ЛУА 3969; ключі від транспортного засобу з підвісним аксесуаром (брелок) на якому зазначено надписи «HONDA SF-9688 підлягають поверненню ОСОБА_7 , оскільки, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та ухвали Херсонського міського суду Херсонської області від 11березня 2024 року (справа № 766/2297/24), саме він є власником автомобіля.
 
Мотиви Суду
 
Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, дослідивши додану до неї копію оскаржуваного судового рішення та інші матеріали, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження потрібно відмовити з огляду на таке.
 
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї копій судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
 
Доведеність винуватості  ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та кримінально-правова оцінка його діяння за ч. 4 ст. 185 КК у касаційній скарзі прокурора не оспорюються. 
 
Стосовно доводів прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме статей 96-1, 96-2 КК, то вони, на думку колегії суддів, є безпідставними.
 
Як убачається з вироку суду першої інстанції,  ОСОБА_5 повністю визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів, оскільки фактичні обставини ніким не оспорювалися. Суд з`ясував можливість розгляду кримінального провадження в порядку скороченого провадження, роз`яснив наслідки такого розгляду та розглянув його в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК, здійснивши допит обвинуваченого і дослідивши матеріали, що характеризують його особу. У результаті цього суд дійшов висновку про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК.
 
Суд першої інстанції, визнавши винуватість  ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, під час ухвалення вироку повернув йому, транспортний засіб, марки ЛУА 3969, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія номер документу: НОМЕР_2 та НОМЕР_4 на транспортний засіб марки ЛУА 3969; ключі від транспортного засобу з підвісним аксесуаром (брелок) на якому зазначено надписи «HONDA SF-9688»; електропилу «Dnipro-M», серійний номер «S/N NLE:082373-23841»; електропилу «Dnipro-M», серійний номер «S/N NLE:082373-24217»; 4 акумулятори «Dnipro-M» із зазначенням серійного номеру на кожному «NLE 032367-16818»; «NLE 112260-15799»; «NLE 022366-17341»; «NLE 012364-14215»; 5 чохлів з змінними лезами; сумку виготовленуз тканини синього кольору з вставками та не застосував спеціальну конфіскацію.
 
Не погоджуючись із цим судовим рішенням у частині вирішення питання щодо речових доказів та не застосування спеціальної конфіскації, прокурор оскаржив його в апеляційному порядку.
 
Суд апеляційної інстанції, переглядаючи вирок місцевого суду за апеляційною скаргою прокурора, погодився з висновками суду першої інстанції, зазначивши, що посилання прокурора на те, що електропилка «Dnipro-M», серійний номер «S/N NLE:082373-23841»; електропилка «Dnipro-M», серійний номер «S/N NLE:082373-24217»; 4 акумулятори «Dnipro-M» із зазначенням серійного номеру на кожному «NLE 032367-16818»; «NLE 112260-15799»; «NLE 022366-17341»; «NLE 012364-14215»; 5 чохлів з змінними лезами були визначені як речові докази, а тому вони підлягають конфіскації, є недоречним, оскільки вказане не відображене в обвинувальному акті, який було складено за результатами проведення досудового розслідування.З таким висновком апеляційного суду погоджується й касаційний суд.
 
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
 
Положеннями ч. 1 ст. 96-1 КК визначено, що спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом.
 
За правилами ч. 9 ст. 100 КПК питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.
 
Згідно з п. 1 цієї норми гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначені гроші, цінності та інше майно повертаються власнику (законному володільцю).
 
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.
 
Таким чином, з огляду на вказані законодавчі норми спеціальна конфіскація може бути застосована до майна засудженого, яке використовувалось як знаряддя вчинення злочину.
 
Однак у викладі фактичних обставин встановлених судом будь-яких даних про використання вказаного в касаційній скарзі майна як знаряддя злочину нічого не зазначено, а прокурор, яка підтримувала державне обвинувачення, під час розгляду провадження в суді не надавала докази того, що вказане майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення.
 
Більш того в судових дебатах прокурор просила повернути ОСОБА_5 автомобіль, електропили та акумуляторів до них та не порушувала питання про їх конфіскацію як засобів чи знаряддя вчинення злочину.
 
Суд апеляційної інстанції обґрунтовано погодився з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для застосування спеціальної конфіскації.
 
Крім того, прокурор у своїй касаційній скарзі посилається на необхідність повернення транспортного засобу, марки ЛУА 3969, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія номер документу:  НОМЕР_2 та  НОМЕР_3 на транспортний засіб марки ЛУА 3969; ключі від транспортного засобу з підвісним аксесуаром (брелок) на якому зазначено надписи «HONDA SF-9688 ОСОБА_7 , оскільки він є власником автомобіля.
 
Як встановлено апеляційним судом, відповідно до протоколу огляду місця події від 13 лютого 2024 року, вказаний автомобіль, свідоцтво про його реєстрацію та ключі від нього були у володінні ОСОБА_5 .
 
Заявою від 13 лютого 2024 року ОСОБА_5 надаючи дозвіл на проведення огляду автомобіля зазначав, що він на законних підставах користується вказаним транспортним засобом.
 
Отже, транспортний засіб було вилучено у ОСОБА_5 як у володільця майна, що не спростовано доводами касаційної скарги.
 
Згідно з вироком суду автомобіль та документи до нього повернуто ОСОБА_5 як законному володільцю, в якого був вилучений автомобіль, що не суперечить вимогам п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК та п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК, адже відповідно до вказаних статей майно повертається власнику (законному володільцю).
 
Прокурор ні під час розгляду справи в суді , ні в апеляційній скарзі не наводив доказів на оспорювання законності володіння ОСОБА_5 транспортним засобом, отже суд першої обґрунтовано прийняв рішення про те, що транспортний засіб має бути повернутий особі, в якої він був вилучений в ході проведення досудового розслідування , тобто ОСОБА_5 .
 
Слід зазначити, що у разі наявності спору про належність речового доказу, зокрема про встановлення фактичного власника майна, вказане питання може бути вирішено в порядку цивільного судочинства.( ч. 12 ст. 100 КПК).
 
Враховуючи викладене, Суд вважає, що, відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора слід відмовити.
 
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Верховний Суд
 
п о с т а н о в и в:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора ОСОБА_4 на ухвалу Херсонського апеляційного суду від 15 липня 2025 року щодо  ОСОБА_5 .
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:

ОСОБА_1                           ОСОБА_2                                ОСОБА_3