справа № 361/3311/25                                           головуючий у суді І інстанції Василишин В.О.
провадження № 22-ц/824/11666/2025         суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.

 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
30 вересня 2025 року                                                                                                   м. Київ
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
головуючого судді - Березовенко Р.В., 
суддів:                         Лапчевської О.Ф., Мостової Г.І.,
з участю секретаря   Щавлінського С.Р. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Нью Сайд» поданою представницею - адвокаткою Сергієнко Олександрою Владиславівною на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 квітня 2025 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Нью Сайд» про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ),-
В С Т А Н О В И В:
У березні 2025 року представник ТОВ «Нью Сайд» звернувся до Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 квітня 2025 року із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просив:
встановити факт, що нежитлове приміщення №75, що належить товариству на праві приватної власності, розташоване за адресою: місто Київ, вулиця Центральна, будинок 15.
Доводи заяви мотивував тим, що 26 жовтня 2021 року заявник за договором купівлі-продажу нежитлового приміщення посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Вдовиченко Н.О., зареєстрованим в реєстрі за № 591 став власником нежитлового приміщення №75, яке розташоване за адресою: місто Київ, вулиця Центральна, будинок 21 Б.
У лютому 2025 року заявнику стало відомо, що адреса нерухомого майна, яке знаходиться на праві приватної власності юридично відмінна від тієї, яка зазначена в договорі купівлі-продажу нежитлового приміщення.
Розпорядженням Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації від 01 лютого 2021 року №46 присвоєно об'єкту нерухомого майна - житловій частині будівлі житлово-комерційного призначення (літ. А) на вул. Центральній, 21-Б, поштову адресу -вулиця Центральна, будинок №15 у Дарницькому районні міста Києва.
Під час укладення договору купівлі-продажу нежитлового приміщення продавець -ТОВ «БК «БУД» (код ЄДРПОУ 3972163) не подало нотаріусу вище вказане Розпорядження Дарницької РДА з присвоєною новою поштовою адресою.
Після виявлення даної помилки у правоустановчому документі, заявник намагався звернутись до приватного нотаріуса Вдовиченко Н.О. для виправлення такої помилки, але нотаріус призупинила свою діяльність, а Договір про заміщення приватним нотаріусом Котенко І.М. закінчився 01 серпня 2024 року і новий не укладався.
Відповідно, заявник має правоустановчі документи, які мають неточності та для приведення документів у відповідність, існують підстави для визначення юридичного факту, а саме належність нежитловому приміщенню №75 адреси, яка присвоєна відповідно до Розпорядження Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації від 01 лютого 2021 року №46 - вулиця Центральна, будинок №15 у Дарницькому районні міста Києва.
Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 квітня 2025 року відмовлено у відкритті провадження у справі. 
Не погодившись із вказаною ухвалою суду, представниця ТОВ «Нью Сайд» - адвокатка Сергієнко Олександра Владиславівна подала апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, просила скасувати ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 квітня 2025 року та зобов'язати суд відкрити провадження у справі.
Апелянт зазначає, що суд першої інстанції постановляючи оскаржувану ухвалу, позбавив його права на доступ до правосуддя та судовий захист.
При цьому, заявник використав всі досудові заходи, які не надали будь-якого результату та відповідно звернувся до суду для встановлення факту.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 23 червня 2025 року поновлено ТОВ «Нью Сайд» строк на апеляційне оскарження та відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ «Нью Сайд» поданою представницею - адвокаткою Сергієнко Олександрою Владиславівною на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 квітня 2025 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Нью Сайд» про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ), надано учасникам справи строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 10 липня 2025 року призначено справу до розгляду з повідомленням учасників справи.
11 липня 2025 року представниця Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) - Дякіна А.Ю. подала відзив на апеляційну скаргу у якому просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.
У судовому засіданні представниця апелянта ТОВ «Нью Сайд» - адвокатка Сергієнко Олександра Владиславівна вимоги апеляційної скарги підтримала та просила її задовольнити.
Інші учасники справи в судове засідання не з'явилися, належним чином повідомлені про місце, час і дату розгляду справи в апеляційній інстанції, заяв та клопотань щодо відкладення розгляду справи не надходило, однак ї неявка згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши думку учасника справи, який прибув у судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Щодо прийнятності відзиву Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на апеляційну скаргу
Стаття 120 ЦПК України визначає, що строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.
Відповідно до ст. 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу. Про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою. Ухвалу про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.
Частина перша статті 360 ЦПК України передбачає, що учасники справи мають право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом апеляційної інстанції в ухвалі про відкриття апеляційного провадження.
Встановлено, що ухвалою від 23 червня 2025 року у справі №367/2674/21 Київський апеляційний суд відкрив апеляційне провадження та у порядку підготовки справи до апеляційного розгляду ухвалив надіслати учасникам судового провадження копію ухвали про відкриття апеляційного провадження, роз`яснивши їм право подати відзив на апеляційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 360 ЦПК України, у строк не пізніше десяти днів з дня отримання вказаної ухвали.
Стаття 361 ЦПК України визначає, що разом з ухвалою про відкриття апеляційного провадження суд апеляційної інстанції надсилає копії апеляційної скарги та доданих до неї матеріалів учасникам справи, крім випадків, якщо скаргу подано в електронній формі через електронний кабінет.
У цій справі Київський апеляційний суд на виконання вимог ст. 361 ЦПК України ухвалу про відкриття апеляційного провадження направив ЦМУ МЮ (м. Київ) до електронного кабінету 30 червня 2025 року. За даними Звіту про доставку вихідної кореспонденції Київського апеляційного суду, того ж дня документи доставлено заінтересованій особі.
Отже, останнім днем на подання відзиву на апеляційну скаргу для ЦМУ МЮ (м. Київ) було 10 липня 2025 року.
Оскільки строк на подання відзиву на апеляційну скаргу встановлюється судом, з урахуванням приписів ст. 127 ЦПК України, такий строк може бути лише продовжений судом за заявою учасника справи чи з ініціативи суду, і якщо він не сплив на час звернення учасника справи із заявою.
Оскільки станом на 11 липня 2025 року встановлений апеляційним судом строк на подання відзиву на апеляційну скаргу сплинув, відсутні підстави для поновлення ЦМУ МЮ (м. Київ) строку на подання відзиву на апеляційну скаргу, у зв'язку з чим відзив на апеляційну скаргу підлягає залишенню без розгляду.
Щодо доводів апеляційної скарги
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
На переконання колегії суддів, оскаржувана ухвала означеним вище вимогам відповідає.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції вважав, що помилка у договорі може бути виправлена у спосіб усунення недоліків нотаріального акту, а також шляхом внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, проте у судовому порядку встановлення факту розташування нерухомого майна за певною адресою неможливо.
Колегія суддів повною мірою погоджується з такими висновками суду першої інстанції з нижченаведених мотивів.
Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
Згідно з частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно до частини шостої статті 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.
Згідно з частиною другою статті 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Суд вправі встановлювати лише такі факти, які за своїми ознаками є юридичними фактами, тобто такими, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності певних прав.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2024 року у справі                     №560/17953/21 зазначено, що існують два порядки встановлення фактів, що мають юридичне значення: позасудовий і судовий. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:
- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;
- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;
- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);
- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.
Заявник у цій справі просить встановити факт розташування нерухомого майна за певною адресою, оскільки під час укладення договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 26 жовтня 2021 року приватному нотаріусу не надано розпорядження Дарницької РДА про присвоєння нової поштової адреси.
В той же час, за обставинами цієї справи саме розпорядження Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації від 01 лютого 2021 року №46 і є доказом присвоєння об'єкту нерухомого майна - житловій частині будівлі житлово-комерційного призначення (літ. А) на вул. Центральній, 21-Б, поштової адреси - вулиця Центральна, будинок №15 у Дарницькому районні міста Києва.
Як правильно вказав місцевий суд, помилка у договорі купівлі-продажу нежитлового приміщення від 26 жовтня 2021 року може бути виправлена у позасудовому порядку шляхом усунення недоліків нотаріального акту, а також шляхом внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Посилання апелянта на те, що місцевий суд позбавив його права на доступ до правосуддя та судовий захист колегія суддів відхиляє, адже окреме провадження передбачено законодавцем для встановлення юридичних фактів, які не можна встановити у позасудовому порядку, тобто у такій категорії справ має бути відсутній альтернативний порядок виникнення, зміни або припинення прав особи.
Інші доводи апеляційної скарги також не дають правових підстав для встановлення порушення норм процесуального права судом першої інстанції, а зводяться лише до не згоди із судовим рішенням і тлумачення норм права на розсуд апелянта.
Ухвалюючи судове рішення, крім іншого, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в  рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958, про те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).
Таким чином, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, порушення судом норм процесуального права при його постановленні, на переконання апеляційного суду, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.
Згідно ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає без задоволення апеляційну скаргу, а судове рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Отже, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала не підлягає скасуванню, як така, що постановлена з додержанням вимог закону.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, Київський апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ «Нью Сайд» подану представницею - адвокаткою Сергієнко Олександрою Владиславівною - залишити без задоволення.
Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 квітня 2025 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено 02 жовтня 2025 року.
 
Головуючий:                                                                                               Р.В. Березовенко
 
Судді:                                                                                                            О.Ф. Лапчевська
 
                   Г.І. Мостова