ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2025 року 
м. Київ

cправа №   924/1351/20 (924/1000/24) 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: 
Пєскова В. Г. - головуючого, Картере В. І., Огородніка К. М.,

розглянувши в порядку письмового провадження заяву Колективного підприємства "Агрофірма "Проскурів" 
про стягнення витрат на правничу допомогу
та заяву  ОСОБА_1 
про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат

у справі  № 924/1351/20 (924/1000/24)
за заявою Колективного підприємства "Агрофірма "Проскурів" 
про забезпечення позову
в межах справи № 924/1351/20
за заявою  ОСОБА_1 
до Колективного підприємства "Агрофірма "Проскурів"
про банкрутство, -

ВСТАНОВИВ

У провадженні Господарського суду Хмельницької області перебуває справа  № 924/1351/20 про банкрутство Колективного підприємства "Агрофірма "Проскурів"  (далі - КП "Агрофірма "Проскурів") на стадії санації.
06.11.2024 до Господарського суду Хмельницької області разом із позовом КП "Агрофірма "Проскурів" до ОСОБА_2 надійшла заява КП "Агрофірма "Проскурів" про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони до набрання законної сили рішенням суду в цій справі державним реєстраторам Державного реєстру речових прав, будь-яким іншим суб`єктам державної реєстрації (Департаменту державної реєстрації та нотаріату Мін`юсту, нотаріусам і іншим особам) вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо: об`єкту нерухомого майна (реєстраційний номер 2015868101) нежитлове приміщення, загальною площею 670,7 м.кв; об`єкту нерухомого майна (реєстраційний номер 2052468101) нежитлове приміщення, загальною площею 714,2 м.кв (вх.№ 05-06/1408/24).

08.11.2024 ухвалою Господарського суду Хмельницької області у справі №924/1351/20 (924/1000/24) у задоволенні заяви КП "Агрофірма "Проскурів" (вх. № 05-06/1408/24) про забезпечення позову - відмовлено.

04.06.2025 постановою Північно-західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 08.11.2024 у справі №924/1351/20 (924/1000/24) - скасовано. Ухвалено нове рішення. Заяву КП "Агрофірма "Проскурів" (вх.№ 05-06/1408/24) про забезпечення позову задоволено.

Вжито заходи забезпечення позову шляхом введення заборони до набрання законної сили рішенням суду у цій справі № 924/1351/20(924/1000/24) державним реєстраторам Державного реєстру речових прав, будь-яким іншим суб`єктам державної реєстрації (Департаменту державної реєстрації та нотаріату Мін`юсту, нотаріусам і іншим особам) вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо:

- об`єкту нерухомого майна (реєстраційний номер 2015868101) нежитлове приміщення, загальною площею 670,7 м. кв;
- об`єкту нерухомого майна (реєстраційний номер 2052468101) нежитлове приміщення, загальною площею 714,2 м.кв.

01.07.2025 (через підсистему "Електронний Суд") ОСОБА_2 подано до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу, в якій скаржник просив скасувати постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 04.06.2025 та залишити в силі ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 08.11.2024 у справі № 924/1351/20 (924/1000/24).

15.09.2025 постановою Верховного Суду касаційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення. Постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 04.06.2025 у справі № 924/1351/20 (924/1000/24) залишено без змін.

22.09.2025 КП "Агрофірма "Проскурів" подано до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду заяву про стягнення витрат на правничу допомогу, в якій заявник просить стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь КП "Агрофірма "Проскурів" (ЄДРПОУ: 03788891) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000 грн, про що видати наказ.

22.09.2025 ОСОБА_1 подано до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду заяву про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат, в якій заявник просить ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) 15 000 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката. 

Розглянувши заяву ОСОБА_1 Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового її задоволення з огляду на таке.

За змістом статті 244 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України). 

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу судових витрат: 1)      розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 129 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 ГПК України).

У постанові від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

За змістом частини четвертої статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята, шоста статті 126 ГПК України).

У розумінні положень частини п`ятої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Така правова позиція наведена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №      922/445/19.

Водночас у частинах п`ятій - сьомій, дев`ятій статті 129 ГПК України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від загального правила під час вирішення питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. У такому випадку суд повинен конкретно визначити, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести обґрунтування такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну потребу судових витрат для конкретної справи. Наведені висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21, від 05.06.2024 у справі №   910/14524/22.

За змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №      922/445/19.

У відзиві ОСОБА_1 на касаційну скаргу заявником було повідомлено, що орієнтовні витрати на правничу допомогу за розгляд справи у суді касаційної інстанції складають 10 000 грн як гонорар адвоката, встановлений у договорі, докази чого будуть подані протягом п`яти днів з моменту проголошення рішення.

До заяви про ухвалення додаткового рішення ОСОБА_1 додано копії Договору про надання професійної правничої допомоги від 27.09.2021, Додатку від 08.09.2025 до Договору, Акт прийому-передачі наданих послуг.
Відповідно до Договору про надання професійної правничої допомоги від 27.09.2021, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Ярошем В. Ю., адвокат зобовязується надавати необхідну правничу допомогу щодо захисту прав та інтересів клієнта як кредитора КП "Агрофірма "Проскурів" у справі про його банкрутство № 924/1351/20 та інших справах позовного провадження, які мають розглядатися в її межах. 

Додатком від 08.09.2025 до Договору про надання професійної правничої допомоги від 27.09.2021 сторони узгодили, що зезультатом правничої допомоги із представництва Клієнта у справі 924/1351/20 (924/1000/24) у касаційному суді, який розглядатиме скаргу на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 04.06.2025 має бути залишення в силі вказаної постанови. З урахуванням такого результату, зміст професійної правничої допомоги включає підготовку необхідних процесуальних документів на розсуд адвоката, а також представництво ним інтересів Клієнта у судових засіданнях. Розмір гонорару за надання зазначеної професійної правничої допомоги у вказаній справі 924/1351/20 (924/1000/24) складає 15 000 грн. Гонорар є фіксованим і не залежить від кількості судових засідань та підготовлених адвокатом документів. У будь-якому випадку, професійна правнича допомога вважається наданою, а договір про її надання виконаний Адвокатом у разі ухвалення рішення, яким у задоволенні касаційної скарги ОСОБА_2 на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 04.06.2025 буде відмовлено (пункти 1-3 Додатку).

Відповідно до Акту прийому-передачі наданих послуг від 17.09.2025 Адвокат надав Клієнту правничу допомогу у судах у справі № 924/1351/20 (924/1000/24), що включає підготовку необхідних процесуальних документів, а Клієнт прийняв такі надані послуги: попереднє опрацювання матеріалів скарги ОСОБА_2., підготовка відзиву на касаційну скаргу ОСОБА_2. Вартість послуг - 15 000 грн.

Верховний Суд зазначає, що визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Такий правовий висновок наведений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №      922/1964/21.

При цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (додаткова постанова Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.11.2023 у справі № 914/2355/21). 

У постанові від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див.   рішення ЄСПЛ у справі "East/West   Alliance" проти України" від 23   січня 2014   року (East/West., заява №   19336/04, §   268)).

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Велика Палата Верховного Суду зауважила, що за наявності угод, які передбачають "гонорар успіху", ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат, зокрема, у рішенні від 22 лютого 2005 року у справі "Пакдемірлі проти Туреччини" (Pakdemirli v., заява № 35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала "гонорар успіху" у сумі 6 672,9 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3 000 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§ 70-72).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 також вказала, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Верховний Суд, оцінивши подані ОСОБА_1 докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, врахувавши обсяг послуг, наданих адвокатом, предмет касаційного перегляду у цій справі (щодо забезпечення позову) та складність цієї справи, що розглядалася судом касаційної інстанції в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, а також результат касаційного перегляду, взявши до уваги принципи диспозитивності та змагальності господарського судочинства та наведені вище критерії, дійшов висновку, що заявлені   ОСОБА_1 до стягнення з ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000 грн не відповідають критерію пропорційності, розумності та справедливості та є завищеним, зважаючи на складність цієї справи. 

Відтак, Верховний Суд дійшов висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 частково та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 7 500 грн витрат на професійну правничу допомогу в суді касаційної інстанції, які відповідають критеріям пропорційності, справедливості, необхідності та розумності їхнього розміру. В іншій частині заяви ОСОБА_1 . Верховний Суд не покладає такі витрати на відповідачку. 

Щодо заяви КП "Агрофірма "Проскурів" про стягнення витрат на правничу допомогу Суд зазначає таке.

Згідно із частинами першою, другою статті 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Відповідно до частини першої статті 221 ГПК України передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Така норма кореспондується з частиною восьмою статті 129 ГПК України, якою визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Право сторони, яка має намір отримати за результатами розгляду спору по суті відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за рахунок іншої сторони, виходячи з положень статей 124, 129 ГПК України, кореспондується з її обов`язками, зокрема, заявити про це до закінчення судових дебатів у справі та подати до суду докази на підтвердження розміру таких витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду (пункт 1.20 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.07.2021 у справі № 910/16803/19).

Верховний Суд також звертається до правових висновків, викладених в ухвалі Верховного Суду від 07.07.2023 у справі №340/2823/21, де об`єднана палата Касаційного адміністративного суду сформувала загальні підходи до стягнення витрат у суді касаційної інстанції (в тому числі в порядку письмового провадження) аналізуючи статті 139, 143, 252 КАС України. Зазначені статті КАС України відповідають статтями 129, 221, 244 ГПК України. Зокрема об`єднана палата відзначила таке:

"З уваги на визначені процесуальними нормами закону порядок звернення до суду касаційної інстанції і процедуру розгляду касаційної скарги, положення частини сьомої статті 139, частини третьої статті 143 КАС України треба розуміти так, що сторона має заявити суду касаційної інстанції про необхідність розподілу витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги адвоката, до ухвалення цим судом остаточного судового рішення за касаційною скаргою. У такому випадку докази, які підтверджують ці витрати (які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи), можуть бути надані суду касаційної інстанції - для ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат, докази понесення яких не могли бути надані суду до ухвалення постанови - протягом п`яти днів після ухвалення постанови за касаційною скаргою.

Якщо до завершення розгляду касаційної скарги сторона, зокрема касатор, не заявила суду касаційної інстанції про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, й відповідно не надала документів, які ці витрати підтверджують, суд касаційної інстанції - при ухваленні постанови - не має підстав розподіляти ці витрати. Не виникне підстав для їх розподілу шляхом ухвалення додаткового судового рішення відповідно до статті 252 КАС України й тоді, коли заява про розподіл витрат на правничу допомогу [понесених у зв`язку з розглядом справи у суді касаційної інстанції], як і докази, які ці витрати підтверджують, будуть подані суду касаційної інстанції вже після того, як цей суд розгляне касаційну скаргу й ухвалить відповідну постанову".

У заяві про стягнення витрат на правничу допомогу КП "Агрофірма "Проскурів" вказує, що при поданні відзиву на касаційну скаргу ОСОБА_2 у даній справі представником КП "Агрофірма "Проскурів" адвокатом Заруцьким О. В. було заявлено орієнтовний очікуваний розмір витрат на правову допомогу у розмірі 15 000 грн.

У цій справі № 924/1351/20 (924/1000/24) ухвалою Касаційного господарського суду від 18.08.2025 було відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 04.06.2025 в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Надано учасникам справи строк для подання відзиву на касаційну скаргу до 08.09.2025.

Як вбачається з постанови Верховного Суду від 15.09.2025 у справі №   924/1351/20 (924/1000/24), 09.09.2025 КП "Агрофірма "Проскурів" надіслано на електронну пошту Верховного Суду з використанням кваліфікаційного електронного підпису відзив на касаційну скаргу. Вказаний відзив Верховний Суд залишив без розгляду, оскільки такий поданий в непередбачений ГПК України спосіб. Поданий 11.09.2025, тобто з пропуском встановленого строку, через систему "Електронний Суд" відзив КП "Агрофірма "Проскурів" Верховним Судом також залишений без розгляду, оскільки позивачем не порушувалося питання щодо поновлення йому строку на подання відзиву.

Отже Верховний Суд не приймає до уваги посилання КП "Агрофірма "Проскурів" про те, що при поданні відзиву на касаційну скаргу ОСОБА_2 у даній справі представником КП "Агрофірма "Проскурів" було заявлено орієнтовний очікуваний розмір витрат на правову допомогу до ухвалення постанови Верховного Суду за результатом розгляду касаційної скарги    ОСОБА_2 . Відтак і подана заява КП "Агрофірма "Проскурів" не є підставою про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в постанові від 29.06.2022 у справі №161/5317/18 зазначила, що потрібно розрізняти наслідки своєчасного неподання заяви про відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, та доказів у підтвердження їх розміру, та загальні правила розподілу судових витрат за результатами розгляду справи. Неподання чи незаявлення стороною до закінчення судових дебатів у справі про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, тобто крім судового збору, є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат.

Таким чином, оскільки КП "Агрофірма "Проскурів" не подало до суду касаційної інстанції попереднього розрахунку витрат і не заявило про необхідність розподілу судових витрат у передбаченому процесуальним законом порядку, до ухвалення постанови за результатом розгляду касаційної скарги ОСОБА_2 , колегія суддів Верховний Суд дійшла висновку про відмову у задоволенні заяви КП "Агрофірма "Проскурів" про стягнення з ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу. 

Керуючись статтями 126, 129, 244  Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,

ПОСТАНОВИВ :

1.          Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат задовольнити частково. 
2.          Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 7 500 (сім тисяч п`ятсот) грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи №924/1351/20 (924/1000/24) в суді касаційної інстанції. В іншій частині заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат відмовити. 
3.          Доручити Господарському суду Хмельницької області видати наказ.
4.          Відмовити Колективному підприємству "Агрофірма "Проскурів" в задоволенні заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                          В. Пєсков

Судді                                                                                                    В. Картере 

                                                                                                    К. Огороднік