Ухвала
 
23 жовтня 2025 року
м. Київ
справа № 207/3229/23
провадження № 61-12328ск25
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Сердюка В. В.,Фаловської І. М., розглянувши касаційну скаргу першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури Миргородської Ольги Миколаївни на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 березня 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 3 вересня 2025 року у справі за позовом Кам`янської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Кам`янської міської ради до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Підприємство матеріально-технічного забезпечення «Інженерний центр «Реагент» про визнання недійсними договорів купівлі-продажу, припинення права власності, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою таскасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки,
ВСТАНОВИВ:
2 жовтня 2025 року за допомогою підсистеми «Електронний суд» перший заступник керівника Дніпропетровської обласної прокуратури Миргородська О. М. подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Баглійського районного суду                            м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 березня 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 3 вересня 2025 року, повний текст якої складено 3 вересня 2025 року.
Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу                    (далі - ЦПК) України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Касаційна скарга містить клопотання заявника про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень, яке суд не вирішує, оскільки касаційна скарга заявником подана з додержанням строків, установлених 
статтею 390 ЦПК України.
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
Підставою касаційного оскарження судових рішень судів першої та апеляційної  інстанцій заявник вказує неправильне застосування судами норм матеріального права, а саме застосування норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 7 листопада 2018 року 
у справі № 488/5027/14-ц, від 10 квітня 2019 року у справі № 463/5896/14-ц, 
від 16 лютого 2021 року у справі № 910/2861/18, від 15 червня 2021 року 
у справі № 904/5726/19, від 30 червня 2021 року у справі № 9901/172/20, від 1 липня 2021 року у справі № 9901/381/20, від 26 жовтня 2021 року у справі № 766/20797/18, від 1 лютого 2022 року у справі № 750/3192/14, від 20 липня 2022 року 
у справах № 923/196/20, № 910/5201/19, від 22 вересня 2022 року 
у справі № 462/5368/16-ц, від 20 червня 2023 року у справі № 633/408/18, від 4 липня 2023 року у справі № 233/4365/18, від 15 листопада 2023 року 
у справі № 916/1174/22, від 18 вересня 2024 року у справі № 914/1785/22, 
у постановах Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 577/5321/17, від 29 січня 2020 року у справі № 822/2149/18, від 17 березня 2020 року 
у справі № 704/1233/17, від 7 квітня 2020 року у справі № 916/2791/13, від 10 квітня 2020 року у справі № 344/4319/16-а, від 23 червня 2020 року 
у справі № 680/214/16-ц, від 2 червня 2021 року у справі № 509/11/17, від 22 липня 2021 року у справі № 340/141/21, від 16 вересня 2021 року у справі № 240/10995/20, від 12 вересня 2022 року у справі № 120/16601/21-а, від 30 вересня 2022 року 
у справі № 201/2471/20, від 8 березня 2023 року у справі № 199/2943/20, 
від 9 березня 2023 року у справі № 127/28862/21, від 15 березня 2023 року 
у справі № 205/213/22, від 28 березня 2023 року у справі № 260/1322/21, від 5 квітня 2023 року у справі № 199/6251/18, від 1 травня 2023 року у справі № 260/925/21, 
від 31 травня 2023 року у справі № 201/4483/20, від 1 листопада 2023 року 
у справі № 910/7987/22, від 14 листопада 2023 року у справі № 521/1193/21, 
від 4 січня 2024 року у справі № 680/1009/16-ц, від 29 січня 2024 року 
у справі № 587/517/21, від 7 лютого 2024 року у справі № 306/947/20, від 14 лютого 2024 року у справі № 523/8263/20, від 13 березня 2024 року у справі № 522/3835/22, від 5 червня 2024 року у справі № 521/13158/19, від 11 червня 2024 року 
у справі № 910/12441/18, від 3 липня 2024 року у справі № 925/752/23, від 28 серпня 2024 року у справі № 521/14346/20, від 4 вересня 2024 року у справі № 910/8317/23 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
Касаційна скарга подана у визначений законодавством строк та оформлена відповідно до вимог статті 392 ЦПК України, зокрема містить підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.
З огляду на викладене касаційний суд доходить висновку про відкриття касаційного провадження та витребування матеріалів справи.
Керуючись статтями 389, 394, 395, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури Миргородської Ольги Миколаївни на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 березня 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 3 вересня 2025 року.
Витребувати з Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області матеріали цивільної справи № 207/3229/23 за позовом Кам`янської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Кам`янської міської ради до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Підприємство матеріально-технічного забезпечення «Інженерний центр «Реагент» про визнання недійсними договорів купівлі-продажу, припинення права власності, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки.
Роз`яснити учасникам справи право подати до суду касаційної інстанції з додержанням вимог статті 395 ЦПК України відзив на касаційну скаргу в письмовій формі протягом десяти днів з дня вручення ухвали про відкриття касаційного провадження.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                            С. О. Карпенко 
В. В. Сердюк 
І. М. Фаловська