П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

03 листопада 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/32695/23	

 	Головуючий в 1 інстанції: Попов В.Ф.                                  Дата і місце ухвалення: 02.09.2025р., м. Одеса                                                                                                    	
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі:
головуючого  –   Ступакової І.Г.
суддів             –    Бітова А.І.
–          Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2025 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -
В С Т А Н О В И Л А :
24.11.2023р. ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія», в якому просив суд:
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не розгляду заперечень та не зарахування окремих періодів військової служби позивача у пільговому обчисленні;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 зарахувати позивачу окремі періоди військової служби у пільговому обчисленні: період з 2012 по 2013 роки з розрахунку один місяць служби за півтора місяці; період з 30 жовтня по 19 листопада 2014 року з розрахунку один місяць служби за півтора місяця;
- визнати протиправною бездіяльність Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» щодо не проведення перерахунку грошового забезпечення позивача, починаючи з липня 2019 року, виходячи з розміру надбавки за вислугу років в розмірі 50% від посадового окладу та окладу за військове звання;
- зобов`язати Інститут Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» провести перерахунок та виплатити грошове забезпечення позивача, починаючи з липня 2019 року, виходячи з розміру надбавки за вислугу років в розмірі 50% від посадового окладу та окладу за військове звання.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначав, що під час проходження  служби у Військовій академії (м.Одеса) ним у 2012 та 2013 роках здійснено по 4 стрибки з парашутом, а також у період з 30.10.2014р. по 19.11.2014р.  він брав безпосередню участь в АТО, у зв`язку з чим, на підставі постанови КМУ від 17.07.1992р. №393, дані періоди служби підлягають зарахуванню у пільговому обчислені з розрахунку один місяць служби за півтора. Однак, при звільненні у 2020 році ОСОБА_1  з військової служби відповідні періоди не включено як пільгові в розрахунок вислуги років. Також, позивач зазначав, що неврахування вислуги років в пільговому обчисленні вплинуло на розмір виплачуваної йому з липня 2019 року надбавки за вислугу років, яка при наявності вислуги 25 і більше років становить 50% від посадового окладу та окладу за військове звання.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 18.12.2023р., з урахуванням постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12.02.2024р. та постанови Верховного Суду від 05.12.2024р., позовну заяву повернуто позивачу в частині вимог про визнання протиправною бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не розгляду заперечень та не зарахування окремих періодів військової служби позивача у пільговому обчисленні та зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 зарахувати позивачу окремі періоди військової служби у пільговому обчисленні: період з 2012 по 2013 роки з розрахунку один місяць служби за півтора місяці; період з 30 жовтня по 19 листопада 2014 року з розрахунку один місяць служби за півтора місяця.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 02.09.2025р. в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не повне з`ясування судом обставин справи та не правильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення від 02.09.2025р. з ухваленням по справі нового судового рішення – про задоволення його позову. 
В своїй скарзі апелянт зазначає, що суд першої інстанції не дослідував наявність/відсутність у ОСОБА_1 права на проведення перерахунку та виплати грошового забезпечення, починаючи з липня 2019 року, виходячи з розміру надбавки за вислугу років в розмірі 50% від посадового окладу та окладу за військове звання. Відповідну надбавку Інститут Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» нараховував та виплачував на користь позивача у розмірі 45%, незаконно не врахувавши вислуги років в пільговому обчисленні. Апелянт стверджує, що станом на липень 2019 року в нього була вислуга років 24 роки в календарному обчисленні та 1 рік 1 місяць 15 днів у пільговому обчисленні. А відтак, при наявності вислуги років більше 25 років ОСОБА_1 набув право на виплату  надбавки за вислугу років в розмірі 50% від посадового окладу та окладу за військове звання, як це передбачено пунктом 1 розділу IV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260.
Інститут Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» подав письмовий відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якому просить скаргу позивача залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції – без змін. Відповідач зазначає, що в червні 2019 року підтверджена вислуга років ОСОБА_1 становила 24 роки, тому в Інституту не було правових підстав для виплати позивачу надбавки за вислугу років у розмірі 50% грошового забезпечення. 
Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Як вбачається з матеріалів справи, у період з 10.08.2011р. по 06.03.2015р. ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій академії (м.Одеса) на посаді старшого викладача – начальника служби радіаційного, хімічного, біологічного захисту та екологічної безпеки кафедри тактики факультету високомобільних десантних військ та розвідки. 
Військова академія (м.Одеса) знаходилася у підпорядкуванні ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В цей період між ОСОБА_1 та Міністерством оборони України в особі Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України було укладено контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України терміном на 6 років по 24.06.2020р.
Наказом Начальника Генерального Штабу – Головнокомандувачем Збройних Сил України від 06.03.2015р. №93 ОСОБА_1 переведено до нового місця служби – Науково-дослідного центру Збройних Сил України «Державний океанаріум» на посаду начальника науково-дослідного відділу (екологічного забезпечення військово-морської діяльності).
Науково-дослідний центр Збройних Сил України «Державний океанаріум» організаційно був перепорядкований ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 11.07.2018р. №490-р та наказу Міністерства оборони України від 19.09.2019р. №479  Науково-дослідний центр Збройних Сил України «Державний океанаріум» було реорганізовано шляхом приєднання його до Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія».
В грудні 2019 року наказом Командувача Військово-Морських Сил ОСОБА_1 було призначено на посаду начальника науково-дослідного управління розвитку системи оперативного (бойового) забезпечення Військово-Морських Сил Науково-дослідного центру Збройних Сил України «Державний океанаріум» Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія».
Наказом ІНФОРМАЦІЯ_1 від 22.06.2020р. №174 (по особовому складу) капітана 2 рангу ОСОБА_1 , начальника науково-дослідного управління розвитку системи оперативного (бойового) забезпечення Військово-Морських Сил науково-дослідного центру Збройних Сил України «Державний океанаріум» Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія», звільнено з військової служби у запас за пп. «а» п.2 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку із закінченням строку контракту).
Наказом начальника Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» (по особовій частині) від 08.07.2020р. №131 позивача визнано таким, що 08 липня 2020 року справи та посаду здав. 
Під час проходження служби в Інституті Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» у період з червня 2019 по червень 2020 року ОСОБА_1 виплачувалась надбавка за вислугу років у розмірі 45% грошового забезпечення, як такому, календарна вислуга років якого становить 24 роки. 
Вважаючи протиправною бездіяльність Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» щодо не проведення перерахунку грошового забезпечення починаючи з липня 2019 року виходячи з розміру надбавки за вислугу років в розмірі 50% від посадового окладу та окладу за військове звання ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до суду. При цьому, протиправність бездіяльності відповідача позивач обґрунтовував тим, що виплата йому надбавки за вислугу років в розмірі 45% є наслідком протиправних дій ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не зарахування позивачу окремих періодів військової служби у пільговому обчисленні. Стверджував, що його вислуга років (з врахуванням пільгової) становить більше 25 років, а тому він має право на відповідну надбавку у розмірі 50%.
Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 , виходив з того, що оскільки на момент червня 2019 року вислуга позивача становила 24 роки, у відповідача не було підстав для виплати надбавки за вислугу років у розмірі 50% грошового забезпечення. При цьому, суд зазначив, що вимоги позову в частині зарахування до вислуги років окремих періодів військової служби у пільговому обчисленні не є предметом даного спору, так як позовну заяву у відповідній частині було повернуто ОСОБА_1 з підстав пропуску ним строку звернення до суду.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991р. №2011-XII (далі – Закон №2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Частинами 2, 3 статті 9 Закону №2011-ХІІ передбачено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Частиною четвертою статті 9 Закону №2011-ХІІ передбачено, що порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам визначає Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018р. №260 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 р. за №745/32197).
Пунктом 2 розділу І Порядку №260 передбачено, що грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.
Згідно п.1, п.2 розділу IV Порядку №260 військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) щомісячно виплачується надбавка за вислугу років на військовій службі у відсотках посадового окладу (за основною чи тимчасово займаною посадою) з урахуванням окладу за військовим званням у таких розмірах:
від 1 до 5 років - 25 відсотків;
від 5 до 10 років - 30 відсотків;
від 10 до 15 років - 35 відсотків;
від 15 до 20 років - 40 відсотків;
від 20 до 25 років - 45 відсотків;
від 25 і більше років - 50 відсотків.
Вислуга років для виплати надбавки обчислюється з дня початку до дня закінчення проходження військової служби відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Відповідно до п.3 розділу IV Порядку №260 для виплати надбавки за вислугу років зараховуються періоди:
зазначені в постанові Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» (зі змінами);
проходження військової служби, які зараховуються на пільгових умовах з розрахунку один місяць служби за півтора місяця на посадах, передбачених у штатах кораблів, катерів, морських суден або самохідних рейдових суден (далі - кораблі (судна)), у тому числі, які ремонтуються, а також на посадах, передбачених в управліннях груп, ланок, загонів, дивізіонів, бригад і центрів, до складу яких входять кораблі (судна), які постійно розміщені на кораблях (суднах);
проходження військової служби під час виконання обов`язків у складі національного контингенту і національного персоналу, які зараховуються на пільгових умовах з розрахунку один місяць служби за три місяці.
Для виплати надбавки за вислугу років військовослужбовцям, призваним або прийнятим на військову службу із запасу, зараховуються всі періоди попередньої служби.
Періоди служби, які підлягають зарахуванню до вислуги років у пільговому порядку, обчислюються відповідно до чинного законодавства України.
Періоди служби, обчислені на пільгових умовах відповідно до раніше встановленого порядку, перерахунку в бік зменшення не підлягають.
Пунктом 6 розділу IV Порядку №260 передбачено, що для виплати надбавки за вислугу років командир військової частини щорічно станом на 01 січня оголошує наказом вислугу років військовослужбовців.
Наказ видається на підставі особових справ військовослужбовців та інших документів (за їх наявності), що підтверджують проходження військової служби. Календарна та пільгова вислуга років зазначаються окремо.
Оголошення вислуги років для командира військової частини здійснюється наказом вищого командира за підпорядкованістю.
Згідно п.7 розділу IV Порядку №260 військовослужбовцям, які прибули до військової частини для подальшого проходження служби, виплата надбавки за вислугу років здійснюється на підставі інформації про вислугу років, зазначеної у грошовому атестаті.
Після надходження до військової частини особової справи військовослужбовця вислуга років для виплати йому надбавки оголошується наказом командира військової частини.
З аналізу вказаних норм у їх сукупності слідує, що надбавка за вислугу років належить до щомісячних основних видів грошового забезпечення військовослужбовця, така надбавка виплачується у відсотках посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням і її розмір залежить від вислуги років конкретного військовослужбовця (календарної та пільгової).
Як вже зазначалося колегією суддів, Інститут Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» з липня 2019 року виплачував ОСОБА_1 надбавку за вислугу років у розмірі 45% як такому, вислуга років якого становить 24 роки.
При  зверненні з даним позовом до суду ОСОБА_1 стверджує, що відповідну надбавку Інститут мав виплачувати йому у розмірі 50% від посадового окладу та окладу за військове звання. Такі доводи позивач обґрунтовує тим, що розрахунок його вислуги років здійснено без зарахування окремих періодів військової служби у пільговому обчисленні, а саме: періоду з 2012 по 2013 роки з розрахунку один місяць служби за півтора місяці; період з 30 жовтня по 19 листопада 2014 року з розрахунку один місяць служби за півтора місяця.
ОСОБА_1 зазначав, що під час проходження  служби у Військовій академії (м.Одеса) ним у 2012 та 2013 роках здійснено по 4 стрибки з парашутом, а також у період з 30.10.2014р. по 19.11.2014р.  він брав безпосередню участь в АТО, у зв`язку з чим, на підставі постанови КМУ від 17.07.1992р. №393, дані періоди служби підлягають зарахуванню у пільговому обчислені з розрахунку один місяць служби за півтора.
За таких обставин, за твердженнями позивача, його вислуга років становить більше 25 років, що надає йому право на виплату надбавки за вислугу років у розмірі 50% від посадового окладу та окладу за військове звання.
Колегія суддів зазначає, що правомірність дій ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не зарахування ОСОБА_1 окремих періодів військової служби у пільговому обчисленні не являється предметом спору у даній справі, оскільки позовні вимоги у відповідній частині повернуто позивачу у зв`язку з пропуском ним строку звернення до суду. 
Також, колегія суддів встановила, що звертаючись до суду у справах №420/6846/21, №420/13624/21, №420/16032/21, №420/18123/22 щодо оскарження свого звільнення ОСОБА_1 позовні вимоги щодо передчасного звільнення обґрунтовував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 не розглянуло його заперечень про зарахування окремих періодів військової служби у пільговому обчисленні. 
У зв`язку з пропуском позивачем строку звернення до суду його позовні заяви у справах  №420/6846/21, №420/13624/21, №420/16032/21 були поверненні ОСОБА_1 , а у справі  №420/18123/22 залишено без розгляду.
З вказаного слідує, що ОСОБА_1 неодноразово при зверненні до суду з позовами свої вимоги обґрунтовував наявністю правових підстав для зарахування окремих періодів військової служби у пільговому обчисленні, що впливає на розмір надбавки за вислугу років, розмір пенсії тощо. Судовими рішеннями, як набрали законної сили, неодноразово встановлено пропуск ОСОБА_1 строку звернення до суду.
Обґрунтовуючи у даній справі не правильне визначення Інститутом Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» розміру надбавки за вислугу років ОСОБА_1 фактично намагається встановити в судовому порядку наявність підстав для зарахування у пільговому обчислені з розрахунку один місяць служби за півтора окремих періодів військової служби: період з 2012 по 2013 роки та період з 30 жовтня по 19 листопада 2014 року.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для надання правової оцінки таким доводам ОСОБА_1 з огляду на те, що ним пропущено строк звернення до суду з відповідними вимогами, що встановлено ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 18.12.2023р. у цій справі, яку залишено у відповідній частині без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12.02.2024р. та постановою Верховного Суду від 05.12.2024р.
За наведених обставин, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання ОСОБА_1 , заявленого у апеляційній скарзі, про витребування у військової частини НОМЕР_1 належним чином засвідчених наказів командира військової частини НОМЕР_1 від 26.11.2012р. №1059, від 26.11.2021р. №1061 та від 26.11.2012р. №1062, які підтверджують здійснення позивачем 4 стрибків з парашутом, що дає право для зарахування вислуги років у пільговому обчислені з розрахунку один місяць служби за півтора.
Таким чином, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не спростовують правильність висновків суду першої інстанції про відмову в задоволенні, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги позивача та скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.
Відповідно до ст.316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, тому постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлений 03 листопада 2025 року.

Головуючий:                                                                                                           І.Г. Ступакова
Судді:                                                                                                                      А.І. Бітов
                                                                                                                               О.В. Лук`янчук