ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2025 року          м.Дніпро         Справа №  904/4555/25

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),                            
суддів: Чередка А.Є., Мороза В.Ф., 
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Управління оборонної роботи Запорізької обласної державної адміністрації  на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 03.10.2025 (суддя Євстигенеєва Н.М., повний текст якого підписаний 03.10.2025) у справі № 904/4555/25  
за позовом Управління оборонної роботи Запорізької обласної державної адміністрації 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрчерметавтоматика", м. Дніпро 
про стягнення 107 085,00грн 
ВСТАНОВИВ:
До Господарського суду Дніпропетровської області звернулося Управління оборонної роботи Запорізької обласної державної адміністрації звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрчерметавтоматика" пені у розмірі 107 085,00грн.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору про закупівлю №5378 від 17 червня 2024 року в частині повної та своєчасної поставки товару.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 03.10.2025 у справі №904/4555/25 позов залишено без задоволення. Судові витрати віднесені на позивача.

Не погодившись із зазначеним рішенням, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Управління оборонної роботи Запорізької обласної державної адміністрації,  в якій просить скасувати оскаржуване рішення у повному обсязі та постановити нове, яким задовольнити позовну заяву.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник зазначає, що затримка поставки Товару була зумовлена не простроченням кредитора. На переконання позивача, боржник повинен був повідомити про наявність товару та готовність до відвантаження. Лише після отримання такого повідомлення у покупця виникає обов`язок надати постачальнику повідомлення про конкретне місце поставки. Відповідачем не надано доказів направлення на адресу позивача листів щодо наявності товару та готовності його до відвантаження. Відповідач не надав жодного доказу на підтвердження наявності у нього товару на визначену договором дату поставки.
Також зазначає, що в Договорі було визначено місце поставки товару - місто Запоріжжя. При цьому, після доставки товару до міста Запоріжжя та повідомлення про це Покупця, Постачальник отримує детальні інструкції щодо передачі Товару. Відповідач, посилаючись на ту обставину, що ним не могли бути виконані зобов`язання щодо поставки Товару у встановлений строк через відсутність конкретної адреси, куди повинна здійснюватись доставка Товару, не надав жодного доказу, що ним було здійснено доставку Товару до міста Запоріжжя у встановлений строк, але передання поставленого Товару виявилось неможливим через бездіяльність Позивача. Також відсутні докази, що позивач відмовлявся приймати від Відповідача Товар.

Відповідач у відзиві просить залишити в силі рішення Господарського суду Дніпропетровської області по справі №904/4555/25 від 03.10.2025, а апеляційну скаргу - без задоволення. Вважає доведеним, що ним вжито усіх заходів щодо належного виконання зобов`язання і що саме недотримання скаржником своїх обов`язків призвело до судового розгляду. Відповідач вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.10.2025 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді – Іванова О.Г. (доповідач), судді –  Чередко А.Є., Мороз В.Ф.
З огляду на відсутність в суді апеляційної інстанції матеріалів справи на час надходження скарги, ухвалою суду від 24.10.2025 здійснено запит матеріалів справи із Господарського суду Дніпропетровської області та відкладено вирішення питання про рух апеляційної скарги до надходження матеріалів справи до суду апеляційної інстанції.
29.10.2025 матеріали справи №904/4555/25 надійшли до суду апеляційної інстанції.
          Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 30.10.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Управління оборонної роботи Запорізької обласної державної адміністрації   на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 03.10.2025 у справі № 904/4555/25; з урахуванням положень частин 1, 10 ст.270 ГПК України справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження, за наявними матеріалами, в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) сторін; сторонам встановлений строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, зав, клопотань (протягом 10 днів з дня вручення ухвали суду).  
Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог частин 1, 2, 5  статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до положень ч. 1  ст. 74 Господарського процесуального кодексу України   кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.
17 червня 2024 року між Управлінням оборонної роботи Запорізької обласної державної адміністрації (покупець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрчерметавтоматика" (постачальник, відповідач) укладено договір про закупівлю №5378 (а.с. 8-11).
За умовами пункту 1.1 договору постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупця товар, вказаний у Специфікаціях (додаток 1 цього договору), що є невід`ємною його частиною, а покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його на умовах, визначених у цьому договорі.
Найменування товару, кількість та ціна за одиницю, що передається постачальником покупцю, зазначено у додатку 1 до цього договору (специфікації) (п. 1.2 договору).
Дана закупівля здійснюється відповідно до постанови КМУ від 12.10.2022 №1178 "Особливості здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму військового стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування" з урахуванням принципів здійснення публічних закупівель, передбачених законодавством у сфері публічних закупівель, з метою забезпечення потреб військових частин Збройних Сил України, інших військових формувань, підрозділів, тощо, які беруть участь у захисті суверенітету нашої держави та виконують бойові завдання а також з метою підвищення обороноздатності ЗСУ і ТРО (п. 1.4 договору).
Закупівля здійснюється  в рамках програми забезпечення виконання завдань в галузі оборонної роботи, здійснення заходів, пов`язаних з територіальною обороною та цивільним захистом на території Запорізької області на 2022-2026 роки, затверджена рішенням сесії обласної ради від 15.02.2022 № 75 (п. 1.5 договору).
Загальна вартість договору визначена на підставі додатку №1 до даного договору та складає: - 1 155 000 гривень 00 коп. (один мільйон сто п`ятдесят п`ять тисяч гривень 00 коп.), в т.ч. ПДВ - 192 500 гривень 00 коп. (сто дев`яносто дві тисячі п`ятсот гривень 00 коп.) (п. 2.1 договору).
В пункті 4.1 договору сторони погодили, що постачальник власними силами, засобами та за власний рахунок відповідно до умов даного договору зобов`язується здійснити поставку (доставку) товару за адресою: Запорізька обл., м. Запоріжжя (за адресою вказаною покупцем за окремою заявкою з метою безпеки) до 07 липня 2024 року.
Поставка товару за цим договором може здійснюється у повному обсязі, в межах строку поставки, визначеному в п. 4.1 даного договору (п. 4.2 договору).
Факт приймання товару, а також відсутність зауважень до товару підтверджується підписанням уповноваженими представниками сторін належним оформленої видаткової накладної на товар (п. 4.3 договору).
Датою поставки товару є дата його передачі уповноваженому представнику покупця та підписання видаткової накладної (п. 4.4 договору).
Право власності замовника на отриманий товар виникає з моменту передачі покупцю товару. Під час приймання товару уповноважений представник покупця перевіряє кількість, якість, найменування, технічні характеристики товару тощо (п. 4.7, 4.8 договору).
За пунктом 7.3.1 договору постачальник зобов`язаний поставляти покупцю товар, в строк та на умовах,  передбачених даним договором.
У разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань, передбачених даним договором,  сторони  несуть  відповідальність,  передбачену  цим договором та додатково чинним законодавством України (п. 9.1 договору).
За порушення строку поставки товару або строку заміни неякісного (невідповідного) товару на якісний (відповідний) в гарантійний період постачальник на вимогу покупця сплачує пеню у розмірі 0,1% вартості товару, з якого допущено прострочення виконання зобов`язань, за кожен день прострочення (9.3 договору).
Сплата штрафних санкцій, пені та компенсація збитків не звільняє винну сторону від виконання зобов`язань за договором (п. 9.4 договору).
Згідно пунктів 12.1, 12.2 договору цей  договір  вважається укладеним  і  набирає  чинності  з  моменту  його підписання сторонами та скріплення печатками сторін. Строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 12.1
цього договору і діє до 31.12.2024, а в частині оплати за поставлений товар до повного виконання сторонами узятих на себе зобов`язань.
Підписуючи даний договір, постачальник підтверджує, що має можливість, поставити товар під час воєнного стану, що діє на території України на час укладення договору. Сторони домовились, що у разі невиконання постачальником зобов`язань, що зумовлено військовими діями, та повідомлення покупця про форс-мажорні обставини, то такі обставини підлягають підтвердженню сертифікатом Торгово-промислової палати України (п. 13.8 договору).
Всі   повідомлення/листування,   якими  обмінюються   сторони,  вважаються належним чином доставленими, якщо отримано відповідне документальне підтвердження за адресою покупця/постачальника, вказаною в розділі 15 цього договору (цінний лист з описом вкладення тощо).
Будь-які повідомлення, які направляються факсом та/або електронною поштою покупцем та/або постачальником (вказані в розділі 15 цього договору), мають юридичну силу (п. 13.9 договору).
Договір підписаний сторонами та скріплений печатками без зауважень та заперечень до нього.
Сторонами підписано Специфікацію (додаток 1 до договору №5378 від 17.06.2024) на поставку товару на загальну суму 1 155 000,00грн (з ПДВ) (а.с. 12).
Строк поставки товару за цією специфікацією: 18 календарних днів з дати укладення цього договору.
На виконання умов договору №5378 від 17.06.2024 та специфікації до нього, ТОВ "Укрчерметавтоматика" поставило відповідачу замовлену продукцію на загальну суму 1 155 000,00грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними:
№548 від 19.07.2024, у кількості 50 штук,  на суму 165 000,00грн;
№522 від 10.10.2024, у кількості 200 штук,  на суму 660 000,00грн;
№570 від 20.11.2024, у кількості 100 штук,  на суму 330 000,00грн (а.с. 13-15).
Видаткові накладні містять посилання на договір №5378 від 17.06.2024, підписи сторін скріплені печатками підприємств.
Позивач зазначає, що в порушення умов договору відповідач свої зобов`язання щодо поставки товару виконав несвоєчасно, з порушенням строків, встановлених договором.
29.11.2024 позивач направив на адресу відповідача вимогу за вих. № 433 від 26.11.2024 про сплату штрафних санкцій (а.с. 16).
Предметом розгляду у даній справі є вимога позивача про стягнення з відповідача пені у розмірі 107 085,00грн.
Предметом доказування у даній справі є обставини укладення договору про закупівлю, строк його дії, умови поставки, загальна ціна, строк поставки, докази поставки, наявність/відсутність підстав для застосування відповідальності за порушення зобов`язань за договором.

Приймаючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що затримка виконання зобов`язання стала наслідком бездіяльності позивача (прострочення кредитора), який не виконав свого обов`язку відповідно до вимог п.4.1. Договору та не надіслав відповідачу окрему заявку із визначеним місцем доставки.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та звертає увагу на наступне.
Відповідно до ч.1 ст. 175 Господарського кодексу України (що діяв на момент виникнення правовідносин сторін) майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст. 11 Цивільного кодексу України).
Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.
У відповідності до положень ст. 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно із ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Так, згідно із ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Згідно із ч.1, 2 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір поставки укладається на розсуд сторін або відповідно до державного замовлення.
Частина 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Частиною 2 ст. 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.
Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з ч.1 ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.
 Як вбачається з матеріалів справи та зазначалося вище, між позивачем як покупцем відповідачем як постачальником було укладено договір про закупівлю, згідно з умовами якого постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупця товар, вказаний у Специфікаціях (додаток 1 цього договору), що є невід`ємною його частиною, а покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його на умовах, визначених у цьому договорі.
Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору №5378 від 17.06.2024 та специфікації до нього, ТОВ "Укрчерметавтоматика" поставило відповідачу замовлену продукцію на загальну суму 1 155 000,00грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними.
На думку позивача, в порушення умов договору відповідач свої зобов`язання щодо поставки Товару виконав несвоєчасно, товар було поставлено згідно видаткової накладної №154 від 21 червня 2024 року, з порушенням строків, встановлених Договором, у зв`язку з чим останнім було здійснено нарахування пені у розмірі 107 085,00 грн.
Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.
Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, не виконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
За змістом статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до частин 1, 2 статті 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
Особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів (ч. 1 ст. 617 Цивільного кодексу України).
Судова колегія зазначає, що у п. 4.1. договору сторони домовились, що відповідач власними силами, засобами та за власний рахунок відповідно до умов даного Договору зобов`язується здійснити поставку (доставку) Товару за адресою: Запорізька обл. м. Запоріжжя, (з метою уникнення загрози, за адресою вказаною позивачем (за окремою заявкою) до 07 липня 2024 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ч. 4 ст. 612 ЦК України, прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.
Відповідно до ч. 1 ст. 613 ЦК України, кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку.
Таким чином, виконання зобов`язання боржником може бути відстрочене на час прострочення кредитора, якщо останній не вчинив дій, необхідних для виконання. Тобто, в такому випадку боржник не буде вважатися таким, що прострочив, та не буде нести за це відповідальність до моменту вчинення кредитором передбачених договором, необхідних дій.
Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 04.04.2023 у справі №  904/9431/21.
З огляду на викладене, судова колегія вважає, що відповідно до умов п. 4.1 договору, обов`язок відповідача щодо поставки товару виникає лише після вчинення позивачем попередньої дії - направлення окремої заявки із зазначенням конкретної адреси поставки в межах м. Запоріжжя. Саме така заявка є необхідною умовою для реалізації відповідачем обов`язку поставки обумовленого сторонами товару, оскільки без визначення остаточної адреси товар не може бути поставлений належним чином.
Таким чином, обов`язку відповідача щодо поставки товару передує обов`язок позивача надати окрему вказівку щодо конкретного місця поставки, шляхом направлення відповідної заявки. Невиконання позивачем цього обов`язку виключає можливість визнання відповідача таким, що прострочив виконання зобов`язання. Це відповідає приписам ч.1 ст. 613 Цивільного кодексу України та узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 04.04.2023 у справі №  904/9431/21.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, у матеріалах справи відсутні докази виконання позивачем умов, передбачених пунктом 4.1 Договору щодо повідомлення відповідачу точного місця поставки, що не заперечується з боку позивача.
Таким чином, у даній ситуації має місце прострочення кредитора у розумінні частини першої статті 613 Цивільного кодексу України, оскільки саме з вини позивача поставка товару не могла бути здійснена у погоджений сторонами в договорі строк.
В свою чергу, скаржник вважає, що боржник повинен був повідомити про наявність товару та готовність до відвантаження і лише після отримання такого повідомлення у покупця виникає обов`язок надати постачальнику повідомлення про конкретне місце поставки. Водночас, відповідачем не надано доказів направлення на адресу позивача листів щодо наявності товару та готовності його до відвантаження.
Також, за доводами скаржника, в Договорі було визначено місце поставки товару - місто Запоріжжя. При цьому, після доставки товару до міста Запоріжжя та повідомлення про це Покупця, Постачальник отримує детальні інструкції щодо передачі Товару. Відповідач, посилаючись на ту обставину, що ним не могли бути виконані зобов`язання щодо поставки Товару у встановлений строк через відсутність конкретної адреси, куди повинна здійснюватись доставка Товару, не надав жодного доказу, що ним було здійснено доставку Товару до міста Запоріжжя у встановлений строк, але передання поставленого Товару виявилось неможливим через бездіяльність Позивача.
Судова колегія не приймає такі доводи скаржника, оскільки пункт 4.1 договору прямо встановлює, що доставка товару має бути здійснена за конкретною адресою, вказаною позивачем за окремою заявкою, що прямо покладає на позивача обов`язок повідомити відповідача про конкретне місце доставки шляхом подання відповідної заявки. Жодної зустрічної умови про те, що така заявка подається лише після повідомлення відповідачем про готовність товару, в договорі не передбачено.
Як правильно зауважено судом першої інстанції, частина області, на яку здійснювалась поставка, перебуває в умовах тимчасової окупації або безпосередньої близькості до зони бойових дій, що об`єктивно унеможливлює направлення товару без попереднього узгодження безпечного маршруту та кінцевого пункту отримання. Саме з огляду на ці ризики, які сторони усвідомлювали при укладенні правочину, у тексті договору було закріплено формулювання «з метою уникнення загрози», що ще раз підкреслює той факт, що без конкретної заявки позивача поставка не може вважатися можливою, а отже, і простроченою з боку відповідача.
Таким чином, твердження скаржника про вчинені відповідачем порушення у частині неузгодженої поставки є безпідставними, оскільки основним чинником, що унеможливив належне виконання відповідачем зобов`язання, є не вчинення саме позивачем передбачених договором дій - ненадання заявки із зазначенням точної адреси доставки. У такому випадку, відповідно до статті 613 ЦК України, має місце прострочення кредитора, а не боржника, що виключає відповідальність останнього за невиконання зобов`язання у строк.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених позовних вимог.
Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням того, що наведені в апеляційній скарзі порушення не знайшли свого підтвердження, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 03.10.2025 у справі №904/4555/25.
За таких обставин, апеляційна скарга Управління оборонної роботи Запорізької обласної державної адміністрації на рішення Господарського суду   Дніпропетровської області від 03.10.2025 у справі №904/4555/25 задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення суду першої інстанції у даній справі залишається без змін.
Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника і відшкодуванню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 129, 240, 269-270, 275, 276, 281-282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Управління оборонної роботи Запорізької обласної державної адміністрації  на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 03.10.2025 у справі № 904/4555/25 - залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 03.10.2025 у справі № 904/4555/25- залишити без змін.
Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на  Управління оборонної роботи Запорізької обласної державної адміністрації.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, зазначених у пункті 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови виготовлено і підписано 05.11.2025.

Головуючий суддя                                                                                                    О.Г. Іванов

Суддя                                                                                                                 А.Є. Чередко

Суддя                                                                                                                       В.Ф. Мороз