УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №295/15030/24 Головуючий у 1-й інст. Чорній Р. О. 
Номер провадження №33/4805/805/25
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Галацевич О. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2025 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Житомирського апеляційного суду Галацевич О.М., за участі особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника – адвоката Бородіна Дмитра Вікторовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Житомирі апеляційну скаргу адвоката Бородіна Дмитра Вікторовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Богунського районного суду м.Житомира від 30 травня 2025 року, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,
встановив:
Постановою судді Богунського районного суду м.Житомира від 30 травня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.
       Згідно з постановою судді місцевого суду, 01.10.2024 о 23 годині 47 хвилин в м.Житомирі, по вул. Тараса Бульби-Боровця, 34, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки ВАЗ 21070, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме, запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, адвокат Бородін Д.В., в інтересах  ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях його підзахисного складу адміністративного правопорушення, посилаючись на незаконність постанови, однобічне та неповне з`ясування судом обставин справи. Зокрема, вказує, що матеріали справи не містять доказів керування  ОСОБА_1  транспортним засобом. Доданим до протоколу про адміністративне правопорушення відеозаписом не зафіксовано рух транспортного засобу та зупинку такого працівниками поліції за допомогою світлових або звукових сигналів, а також порушення  ОСОБА_1  будь-яких ПДР. Таким чином, усі наступні вимоги працівників поліції водій не був зобов`язаний виконувати, а складені процесуальні документи відносно ОСОБА_1  не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 15.03.2019 у справі №686/11314/17. Також, звернув увагу на порушення встановленого законом порядку направлення для проведення огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 та відсутність доказів відмови його підзахисного від проведення огляду на місці, оскільки такого йому згідно відеозапису не запропоновано. В апеляційній скарзі послався на практику національних судів та ЄСПЛ.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, захисника, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.
Згідно зі ст.245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, про що наголошується в ст.251 КУпАП.
Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1  у відмові в проходженні огляду на стан сп`яніння, з правовою кваліфікацією таких дій за ч.1 ст.130 КУпАП за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.
Так, з протоколу по адміністративне правопорушення серії ААД №695713 від 02.10.2024 вбачається, що ОСОБА_1  01.10.2024 о 23 годині 47 хвилин в м.Житомирі, по вул. Тараса Бульби-Боровця, 34 керував транспортним засобом марки ВАЗ 21070, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження у встановленому законодавством порядку медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом передачі тверезому водієві.
За змістом п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
За правилами частин 2-5 ст.266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних засобів поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису, а у разі незгоди особи на проведення огляду з використання спеціальних технічних засобів або у разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. 

Згідно вимог ч.1 ст.130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Вважаю, що винуватість  ОСОБА_1  у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху України підтверджується наявними у справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №695713 від 02.10.2024 (а.с.1); 
актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого вбачається, що у  ОСОБА_1  виявлені ознаки алкогольного сп`яніння (а.с.2); 
направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 01.10.2024 (а.с.3); 
копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №746178 від 02.10.2024, відповідно до якої на  ОСОБА_1  накладено адміністративне стягнення за ч.1 ст.126 КУпАП (а.с.5); 
рапортом інспектора взводу №2 роти №1 БУПП в Житомирській області ДПП Клим?юка В. від 02.10.2024, зі змісту якого вбачається, що  близько 23 год 47 хв 01.10.2024 на підставі ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» було зупинено автомобіль ВАЗ 21070, н.з.  НОМЕР_1 , за кермом якого знаходився ОСОБА_1 . Водія було повідомлено причину зупинки транспортного засобу та запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, оскільки в ході спілкування з гр.  ОСОБА_1  було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Водій від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився. В подальшому  ОСОБА_1 було роз`яснено його права, передбачені ст.63 КУ, ст.268 КУпАП, та повідомлено, що на нього буде складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП та винесено постанову за ч.1 ст.121 КУпАП. Дану подію було зафіксовано на портативний відеореєстратор Motorola VВ-400 №475691, №475026. Водія від керування ТЗ відсторонено шляхом передачі тверезому водієві (а.с.4), 
копією рапорта інспектора взводу №2 роти №1 УПП в Житомирській області ДПП Сингаївського Є. від 02.10.2024 згідно якого, 02.10.2024 за порушення ПДР зупинено автомобіль ВАЗ 21070, н.з.  НОМЕР_2 , оскільки не працювала передня ліва фара в режимі ближнього світла. Водію ОСОБА_1 повідомлено про причину зупинки згідно ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», розпочато розгляд справи та винесення постанови. Після заповнення поліцейським розділу «5» постанови, водій усунув несправність на місці зупинки. Просить притягнути водія ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та згідно з постановою ДП18 №746178 назначити стягнення водію  у виді штрафу 425 грн за ч.1 ст.126 КУпАП (а.с.6); 
диском з відеозаписом події (а.с.7).
       Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку і дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Доводами апеляційної скарги під час апеляційного розгляду справи висновків суду першої інстанції не спростовано. Матеріалами справи об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення та в достатньому обсязі для вирішення питання про наявність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в діях ОСОБА_1 .
З наявного у справі відеозапису вбачається, що на неодноразову законну вимогу працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР. 
Порушень вимог ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, які могли бути підставою для визнання складених працівниками поліції процесуальних документів недопустимими доказами з відеозапису не вбачається.
Протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП складено за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст.256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395. 
Обставини щодо відсутності доказів керування ОСОБА_1     транспортним засобом, на які посилається захисник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження в суді першої інстанції, яким суд надав правильну та неупереджену оцінку, яка обґрунтовано викладена у мотивувальній частині судового рішення та не потребує додаткового правового аналізу.  Сукупність наявних у справі доказів беззаперечно підтверджує, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом за обставин, зазначених у протоколі, та не викликає сумнівів у доведеності даного факту. 
Також з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1  було ознайомлено зі змістом протоколу, який ним підписаний, що спростовує посилання захисника щодо сумнівів у безумовній відмові водія від проходження огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі.
Судові рішення, на які посилався захисник в апеляційній скарзі, преюдиційного значення для вирішення даної справи не мають.
Інші доводи апеляційної скарги не впливають на правильність висновків суду першої інстанції та не є обставинами, які виключають винуватість ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні, а також не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови. 
При цьому, суд апеляційної інстанції враховує практику Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32)
Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.
При розгляді даної справи суддя місцевого суду правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм закону, які б слугували підставою для скасування чи зміни постанови суду. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.
Також не підлягає задоволенню клопотання захисника про закриття провадження у справі з огляду на те, що на час апеляційного розгляду закінчився, передбачений ст.38 КУпАП, річний строк накладення адміністративного стягнення, оскільки справа судом першої інстанції розглянута в межах строків накладення адміністративного стягнення, а закінчення таких строків на час розгляду справи апеляційним судом не є підставою для закриття провадження на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП. 
За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 немає.
Керуючись ст.294 КУпАП, суд –
постановив:
Відмовити у задоволенні клопотання адвоката Бородіна Дмитра Вікторовича про закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КУпАП.
Апеляційну скаргу адвоката Бородіна Дмитра Вікторовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову судді Богунського районного суду м.Житомира від 30 травня 2025 року - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Галацевич