ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 вересня 2025 року 
м. Київ
справа №420/32072/23
адміністративне провадження № К/990/27368/24  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Загороднюка А.Г.,
суддів: Білак М.В., Соколова В.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2024 року (колегія у складі суддів Шляхтицького О.І., Семенюка Г.В., Домусчі С.Д.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, третя особа ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення,
УСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування
ОСОБА_1 звернувся з позовом до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури (далі також - ВКДКА), третя особа ОСОБА_2 , у якому просив :
- визнати протиправним та скасувати рішення ВКДКА від 27 жовтня 2023 року №Х-001/2023;
- стягнути з відповідача на користь адвоката ОСОБА_1 100 000 гривень на відшкодування завданої моральної шкоди.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що рішенням відповідача від 27 жовтня 2023 року №Х-001/2023 частково задоволено скаргу третьої особи, скасовано рішення дисциплінарної палати КДКА Одеської області від 25 липня 2023 року про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та застосування дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю строком на два місяці; ухвалено нове рішення про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та застосування дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю строком на десять місяців. Позивач вважає це рішення незаконним, необґрунтованим, й таким, що об`єктивно не відповідає меті та принципам інституції дисциплінарної відповідальності адвокатів в Україні.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2024 року відмовлено у задоволенні позову.
Суд першої інстанції керувався тим, що правову оцінку рішенню органів адвокатського самоврядування в питанні притягнення адвокатів до дисциплінарної відповідальності суди надають виключно у контексті дотримання відповідної процедури, не втручаючись у надану КДКА/ВКДКА юридичну оцінку доказам, зібраним у ході процедури проведення перевірки відомостей про дисциплінарний проступок адвоката на предмет їхньої достатності/недостатності. Водночас суд не вправі замість дисциплінарного органу переоцінювати встановлені таким органом обставини вчинення адвокатом певних дій та їх визначення як дисциплінарного проступку, а також переоцінювати вибір дисциплінарним органом виду дисциплінарного стягнення. Натомість суд повинен установити обставини та надати оцінку дотриманню відповідачем відповідної процедури притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.
Послуговуючись такими міркуваннями щодо меж судового розгляду, суд першої інстанції зазначив, що під час судового розгляду не встановлено порушення відповідачем процедури притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності. До того ж, позов не мотивований порушенням встановленого законодавством порядку розгляду скарги на дисциплінарний проступок адвоката. Як наслідок, суд дійшов висновку, що підстав для скасування оспорюваного рішення ВКДКА від 27 жовтня 2023 року №Х-001/2023 немає. Оскільки позовна вимога про стягнення з відповідача 100  000 грн на відшкодування завданої моральної шкоди, є похідною, тому також не підлягає задоволенню.
Позивач оскаржив це рішення до суду апеляційної інстанції.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2024 року скасовано рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2024 року в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про визнання протиправним та скасування рішення ВКДКА від 27 жовтня 2023 року №Х-001/2023. Ухвалено в цій частині нову постанову, якою позов задоволено, визнано протиправним та скасовано рішення ВКДКА від 27 жовтня 2023 року №Х-001/2023. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Суд апеляційної інстанції вказав, що основною підставою, з якої ВКДКА скасувала рішення КДКА регіону та застосувала до позивача більш суворий вид дисциплінарного стягнення (зупинення права на заняття адвокатською діяльністю на строк 10 місяців замість 2 місяців), слугував висновок про систематичний характер допущених позивачем порушень у вигляді непідвищення адвокатом кваліфікації протягом 2020-2022 років. Із цього приводу апеляційний суд зауважив, що звітним роком з підвищення кваліфікації адвокатів є календарний рік, з 01 січня до 31 грудня кожного року, при цьому Вища школа адвокатури НААУ веде особисту картку обліку залікових балів адвоката й у разі відсутності необхідної кількості балів зобов`язана проінформувати раду адвокатів регіону та відповідну кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури регіону про таке порушення. З огляду на це, апеляційний адміністративний суд вважав, що непідвищення кваліфікації за кожний календарний рік містить в собі склад самостійного дисциплінарного проступку.
Отже, оскільки на момент прийняття відповідачем спірного рішення, строк притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за непідвищення кваліфікації за 2020 та 2021 роки минув, водночас правомірно за це порушення його було притягнуто лише за 2022 рік, суд апеляційної інстанції констатував помилковість висновків ВКДКА про систематичний та триваючий характер стверджуваних порушень. Послуговуючись тим, що вимога пропорційності у застосуванні стягнення передбачає потребу змінити його вид у випадку зменшення обсягу дій, що ставляться у провину особі, суд апеляційної інстанції визнав висновки відповідача, викладені в оскаржуваному рішенні, про співмірність дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю на строк 10 місяців, необґрунтованими та невмотивованими, а саме рішення - протиправним і таким, що підлягає скасуванню.
Підстави касаційного оскарження та їх обґрунтування
У касаційній скарзі відповідач просить скасувати постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2024 року, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2024 року залишити в силі.
Підставою касаційного оскарження судового рішення відповідач вказав пункт 1 частини четвертої статті Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), зокрема, скаржник стверджує про неврахування апеляційним судом висновків Верховного Суду з питань застосування частини другої статті 35 Закону України від 05 липня 2012 року №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон №5076-VI), викладених у постанові від 09 серпня 2019 року у справі №1540/4358/18 щодо обрахування строку притягнення до дисциплінарної відповідальності адвокатів у разі вчинення ними триваючих порушень, де Суд вказав, що триваючими визначаються правопорушення, які, почавшись з якоїсь протиправної дії або бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов`язку. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія або бездіяльність, коли винний або не виконує конкретний покладений на нього обов`язок, або виконує його неповністю чи неналежним чином.
На переконання скаржника, у межах спірних відносин момент припинення триваючого дисциплінарного проступку адвоката у вигляді непідвищення кваліфікації непрямо, але визначений статтею 32 Порядку підвищення кваліфікації адвокатів України, затвердженого Рішенням Ради адвокатів України 03 липня 2021 року №63 (далі - Порядок №63), яку суд апеляційної інстанції не застосував, і таким є момент отримання адвокатом відповідного сертифікату за результатами проходження спеціальних тестувань у Вищій школі адвокатури НААУ, тобто момент виконання адвокатом вимог з підвищенням кваліфікації, а не момент виявлення правопорушення уповноваженими органами адвокатського самоврядування, як помилково вважав суд апеляційної інстанції, недоречно застосувавши аналогію закону.
Зазначений помилковий, на думку ВКДКА, висновок апеляційного суду призвів до констатації судом факту відсутності ознаки систематичного характеру вчиненого позивачем дисциплінарного проступку у зв`язку зі збігом на момент ухвалення рішення ВКДКА встановленого частиною другою статті 35 Закону №5076-VI річного строку притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності за непідвищення кваліфікації у 2020 та 2021 роках, та можливість його притягнення до дисциплінарної відповідальності лише за невиконання цього обв`язку у 2022 році й, відповідно, непропорційність застосованого рішенням ВКДКА дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю строком на 10 місяців.
Позиція інших учасників справи
Відзиву на касаційну скаргу не надходило.
Відповідно до частини четвертої статті 338 КАС України відсутність відзиву на касаційну скаргу не перешкоджає перегляду рішень судів першої та апеляційної інстанцій.
Третя особа ОСОБА_2 надав письмові пояснення, у яких підтримав позицію скаржника.
Рух касаційної скарги
Ухвалою Верховного Суду від 05 серпня 2024 року касаційну скаргу Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2024 року у справі №420/32072/23 залишено без руху та надано скаржнику десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом надання до суду касаційної інстанції уточненої касаційної скарги із зазначенням підстав для касаційного оскарження судових рішень, з чітким посиланням на пункти частини 4 статті 328 КАС України, що саме є підставою для касаційного оскарження та з наданням обґрунтувань, визначених пунктом 4 частини 2 статті 330 КАС України, а також надання копій уточненої касаційної скарги у відповідності до кількості учасників справи.
19 серпня 2024 року Вищою кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатів подано заяву про усунення недоліків касаційної скарги до якої долучено уточнену касаційну скаргу.
Ухвалою Верховного Суду від 30 вересня 2024 року касаційну скаргу Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2024 року у справі №420/32072/23 залишено без руху та надано заявнику касаційної скарги строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків шляхом надання документу про сплату судового збору. 
09 вересня 2024 року Вищою кваліфікаційно-дисциплінарної комісією адвокатури подано заяву про усунення недоліків касаційної скарги до якої долучено документ про сплату судового збору.
Ухвалою Верховного Суду від 12 вересня 2024 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2024 року у цій справі.
Ухвалою Верховного Суду від 24 вересня 2025 року справу призначено до розгляду.
Установлені судами попередніх інстанцій обставини справи
ОСОБА_1 є адвокатом згідно зі свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю №2463 від 30 жовтня 2012 року, виданого Одеською обласною Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури.
13 лютого 2023 року до КДКА Одеської області надійшла скарга ОСОБА_2 щодо поведінки позивача, у якій скаржник просив порушити дисциплінарну справу та застосувати заходи дисциплінарного характеру відносно адвоката.
Під час розгляду цієї скарги Дисциплінарна палата КДКА Одеської області встановила, що адвокат ОСОБА_1 систематично не отримує кореспонденцію за адресою свого робочого місця на вул. Гімназичній, 21, приміщення № 56, у зв`язку із чим звернула увагу, що в межах дотримання принципів законності та добросовісності адвокат має з розумною періодичністю цікавитися надходженням процесуальної та іншої кореспонденцію за адресою свого робочого місця.
Встановлено також, що в судові засідання Білгород- Дністровського міськрайонного суду Одеської області у справі №495/7417/20, проведені 15 січня, 24 березня, 23 липня 2021 року, 04 жовтня 2022 року та 02 лютого 2023 року, адвокат ОСОБА_1 не з`явився без поважних причин або причини, зазначені ним, не підтверджуються належними доказами. Однак, у зв`язку зі спливом строку притягнення до дисциплінарної відповідальності, наявні підстави для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності лише щодо неявок у судові засідання 04 жовтня 2022 року та 02 лютого 2023 року.
Крім цього дисциплінарна палата встановила, що позивач не виконав вимог Порядку №63 щодо підвищення кваліфікації у 2020-2022 роках, сертифікати про підвищення кваліфікації за ці роки відсутні.
За результатами розгляду скарги третьої особи, Дисциплінарна палата КДКА Одеської області дійшла висновку, що в діях адвоката ОСОБА_1 наявні порушення вимог часини першої статті 4, пунктів 1, 4, 5, 6 частини першої статті 21 Закону №5076-VI, частини другої статті 47 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), частини першої статті 7, частини другої статті 11, статті 42, частини третьої статті 44 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 2017 року 09 червня 2017 року (зі змінами) (далі - Правила адвокатської етики), що зумовлює притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності.
Рішенням КДКА Одеської області від 25 липня 2023 року №722/23 (реєстраційний №722/1/14-2/2023), позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку, передбаченого пунктами 3, 5 частини другої статті 34 Закону №5076-VI та застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю строком на два місяці.
Позивач оскаржив це рішення до суду, однак Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 19 жовтня 2023 року у справі №420/19596/23 відмовив ОСОБА_1 у задоволенні позову. Вказане судове рішення набрало законної сили 21 листопада 2023 року.
23 серпня 2023 року ОСОБА_2 оскаржив згадане рішення КДКА Одеської області до ВКДКА.
Перевіривши доводи скаржника, ВКДКА дійшла висновку, що він не довів порушення адвокатом ОСОБА_1 вимог частин другої, третьої статті 17 Закону №5076-VI щодо нездійснення адвокатської діяльності за адресою робочого місця. Водночас визнала обґрунтованим висновок КДКА регіону щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за неявку в судові засідання 04 жовтня 2022 року та 02 лютого 2023 року. 
Стосовно непідвищення адвокатом ОСОБА_1 кваліфікації в 2020-2022 роках, ВКДКА вважала, що КДКА Одеської області не надала цьому належної оцінки, оскільки вказані порушення мають систематичний та триваючий характер, тому визнала застосоване дисциплінарне стягнення до адвоката занадто м`яким, таким, що не можна визнати справедливим, оскільки воно не відповідає обставинам вчинення проступку, відношенню адвоката до виконання своїх професійних обов`язків. Із цих міркувань та з урахуванням обставин вчинення проступку, його тривалості, особи адвоката, ВКДКА дійшла висновку, що до позивача співмірним є застосування суворішого дисциплінарного стягнення.
Як підсумок, ВКДКА рішенням від 27 жовтня 2023 року №Х-001/2023 скаргу ОСОБА_2 задовольнила частково, скасувала рішення КДКА Одеській області у складі дисциплінарної палати від 25 липня 2023 року про притягнення адвоката ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосування дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю строком на два місяці та ухвалила нове рішення про притягнення адвоката ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосування дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю строком на десять місяців.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Джерела права й акти їх застосування.
Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон №5076-VI.
Згідно із частиною першою статті 21 Закону №5076-VI під час здійснення адвокатської діяльності адвокат зобов`язаний: 1) дотримуватися присяги адвоката України та правил адвокатської етики; 2) на вимогу клієнта надати звіт про виконання договору про надання правової допомоги; 3) невідкладно повідомляти клієнта про виникнення конфлікту інтересів; 4) підвищувати свій професійний рівень; 5) виконувати рішення органів адвокатського самоврядування; 6) виконувати інші обов`язки, передбачені законодавством та договором про надання правової допомоги.
За частиною третьою статті 11 Правил адвокатської етики адвокат має постійно підвищувати свій професійний рівень та кваліфікацію, володіти достатньою інформацією про зміни у чинному законодавстві.
Порядок підвищення кваліфікації адвокатів України затверджено рішенням Ради адвокатів України від 03 липня 2021 року №63.
Пунктами 5, 6 Порядку №63 передбачено, що підвищення кваліфікації адвокатів в Україні здійснюється у відповідності до цього Порядку операторами підвищення кваліфікації адвокатів за адміністрування підвищення кваліфікації адвокатів адміністратором.
Адміністратором процесу підвищення кваліфікації адвокатів в Україні є Вища школа адвокатури НААУ.
Згідно з пунктом 16 Порядку №63 всі адвокати, інформація про яких внесена до Єдиного реєстру адвокатів України, зобов`язані постійно підвищувати свій професійний рівень (професійну кваліфікацію).
Відповідно до пункту 20 Порядку №63 всі адвокати, за виключенням адвокатів, зазначених у пункті 19 цього порядку, зобов`язані підвищувати кваліфікацію адвоката на рівні 10 годин на рік (10 залікових балів).
Пунктом 23 Порядку №63 передбачено, що звітним роком з підвищення кваліфікації адвокатів є календарний рік, з 01 січня по 31 грудня кожного року. Вищою школою адвокатури НААУ ведеться особиста картка обліку залікових балів адвоката. У разі відсутності необхідної кількості балів в заліковій картці обліку балів з підвищення кваліфікації адвоката Вища школа адвокатури зобов`язана проінформувати раду адвокатів регіону та відповідну кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури регіону про порушення даного Порядку. В свою чергу у разі надходження скарги на такого адвоката у КДКА за адресою робочого місця адвоката, зазначеною в ЄРАУ, про вчинення інших порушень ці дані повинні бути враховані при розгляді дисциплінарної справи.
Згідно з пунктами 30 та 32 Порядку №63 адвокатам, які виконали вимоги щодо підвищення кваліфікації, Вищою школою адвокатури НААУ видається електронний сертифікат про підвищення кваліфікації (направляється на електронну адресу адвоката) з відповідним внесенням НААУ такої інформації до ЄРАУ. Форма сертифіката затверджується Вищою школою адвокатури НААУ.
Адвокатам, які не виконали вимоги цього Порядку за попередні роки, надається можливість отримати сертифікати з підвищення кваліфікації за ці роки за умови успішних проходжень спеціальних тестувань у Вищій школі адвокатури НААУ за кожен рік невиконання. Тестування розробляються Вищою школою адвокатури НААУ та відрізнятимуться в залежності від кількості балів, яких не вистачило такому адвокату для виконання вимог цього Порядку в попередніх роках.
Відповідно до частин першої та другої статті 34 Закону №5076-VI підставою для притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку.
Дисциплінарним проступком адвоката є: 1) порушення вимог несумісності; 2) порушення присяги адвоката України; 3) порушення правил адвокатської етики; 4) розголошення адвокатської таємниці або вчинення дій, що призвели до її розголошення; 5) невиконання або неналежне виконання своїх професійних обов`язків; 6) невиконання рішень органів адвокатського самоврядування; 7) порушення інших обов`язків адвоката, передбачених законом.
Статтею 35 Закону №5076-VI передбачено, що за вчинення дисциплінарного проступку до адвоката може бути застосовано одне з таких дисциплінарних стягнень: 1) попередження; 2) зупинення права на заняття адвокатською діяльністю на строк від одного місяця до одного року; 3) для адвокатів України - позбавлення права на заняття адвокатською діяльністю з наступним виключенням з Єдиного реєстру адвокатів України, а для адвокатів іноземних держав - виключення з Єдиного реєстру адвокатів України.
Адвокат може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності протягом року з дня вчинення дисциплінарного проступку.
За правилами частини другої статті 31 Закону №5076-VI накладення на адвоката дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю може застосовуватися виключно у разі: 1) повторного протягом року вчинення дисциплінарного проступку; 2) порушення адвокатом вимог щодо несумісності; 3) систематичного або грубого одноразового порушення правил адвокатської етики.
Відповідно до статті 37 Закону №5076-VI дисциплінарне провадження складається з таких стадій: 1) проведення перевірки відомостей про дисциплінарний проступок адвоката; 2) порушення дисциплінарної справи; 3) розгляд дисциплінарної справи; 4) прийняття рішення у дисциплінарній справі.
За змістом статті 38 цього Закону заява (скарга) щодо поведінки адвоката, яка може мати наслідком його дисциплінарну відповідальність, реєструється кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури та не пізніше трьох днів з дня її надходження передається до дисциплінарної палати.
Член дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури за дорученням голови палати проводить перевірку відомостей, викладених у заяві (скарзі), та звертається до адвоката для отримання письмового пояснення по суті порушених питань.
За результатами перевірки відомостей членом дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури складається довідка, яка має містити викладення обставин, виявлених під час перевірки, висновки та пропозиції щодо наявності підстав для порушення дисциплінарної справи (частина перша, абзаци перший, п`ятий частини другої статті 38 Закону №5076-VI).
Згідно із частиною першою статті 39 Закону №5076-VI за результатами розгляду заяви (скарги) про дисциплінарний проступок адвоката, довідки та матеріалів перевірки дисциплінарна палата кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури більшістю голосів членів палати, які беруть участь у її засіданні, вирішує питання про порушення або відмову в порушенні дисциплінарної справи стосовно адвоката.
Відповідно до частин першої, другої статті 40 Закону №5076-VI дисциплінарна справа стосовно адвоката розглядається дисциплінарною палатою кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури протягом тридцяти днів з дня її порушення.
Розгляд дисциплінарної справи здійснюється на засадах змагальності. Під час розгляду справи дисциплінарна палата заслуховує повідомлення члена дисциплінарної палати, який проводив перевірку, про результати перевірки, пояснення адвоката, стосовно якого порушено дисциплінарну справу, особи, яка ініціювала питання про дисциплінарну відповідальність адвоката, та пояснення інших заінтересованих осіб.
Згідно зі статтею 7 Положення про порядок прийняття та розгляду скарг щодо неналежної поведінки адвоката, яка може мати наслідком його дисциплінарну відповідальність, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 30 серпня 2014 року №120 (далі - Положення №120), дисциплінарне провадження стосовно адвоката здійснюється в особливому порядку. Адвокат вважається невинуватим у вчиненні дисциплінарного проступку і не може бути підданий дисциплінарному покаранню, доки його вину не буде доведено в законному порядку і встановлено рішенням дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури про притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності. Адвокат не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні дисциплінарного проступку. Обов`язок доказування вини адвоката у вчиненні дисциплінарного проступку покладається на особу, яка ініціює дисциплінарне провадження стосовно адвоката. Звинувачення адвоката не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини адвоката тлумачаться на його користь.
За частинами першою, третьою статті 41 Закону №5076-VI за результатами розгляду дисциплінарної справи дисциплінарна палата кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури приймає рішення про притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку і застосування до нього дисциплінарного стягнення або про закриття дисциплінарної справи. Рішення дисциплінарної палати приймається більшістю голосів від її загального складу, крім рішення про припинення права на заняття адвокатською діяльністю, яке приймається двома третинами голосів від її загального складу.
Рішення у дисциплінарній справі має бути вмотивованим. Під час обрання виду дисциплінарного стягнення враховуються обставини вчинення проступку, його наслідки, особа адвоката та інші обставини.
Рішення оголошується на засіданні дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури. Копія рішення надсилається або вручається під розписку адвокату та особі, яка ініціювала питання про дисциплінарну відповідальність адвоката, протягом трьох робочих днів з дня прийняття рішення.
Згідно зі статтею 42 Закону №5076-VI адвокат чи особа, яка ініціювала питання про дисциплінарну відповідальність адвоката, має право оскаржити рішення у дисциплінарній справі протягом тридцяти днів з дня його прийняття до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури або до суду. Оскарження рішення не зупиняє його дії.
Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури протягом десяти днів з дня отримання заяви (скарги) витребовує матеріали дисциплінарної справи у відповідної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури та забезпечує розгляд скарги на рішення у дисциплінарній справі протягом тридцяти днів з дня одержання матеріалів дисциплінарної справи.
Відповідно до частини п`ятої статті 52 Закону №5076-VI Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури має право: 1) залишити скаргу без задоволення, а рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури без змін; 2) змінити рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури; 3) скасувати рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури та ухвалити нове рішення; 4) направити справу для нового розгляду до відповідної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури та зобов`язати кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури вчинити певні дії.
Оцінка висновків судів, рішення яких переглядається, та аргументів учасників справи.
Межі касаційного перегляду визначені статтею 341 КАС України, за правилами частини першої якої суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Згідно із частиною другою цієї статті суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Касаційне провадження в цій справі відкрито з підстави, передбаченої пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України.
Доводи та вимоги касаційної скарги в аспекті цієї підстави касаційного оскарження ґрунтуються на тому, що суд апеляційної інстанції не врахував висновків Верховного Суду з питань застосування частини другої статті 35 Закону №5076-VI, викладених у постанові від 09 серпня 2019 року у справі №1540/4358/18 щодо обрахування строку притягнення до дисциплінарної відповідальності адвокатів у разі вчинення ними триваючих порушень.
За обставинами вказаної справи Дисциплінарна палата КДКА Одеської області оспорюваним рішенням притягнула адвоката до дисциплінарної відповідальності та застосувала до нього дисциплінарне стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю на строк шість місяців у зв`язку з вчиненням дисциплінарного проступку у вигляді несплати внесків на забезпечення діяльності адвокатського самоврядування за 2013-2017 роки.
Відповідаючи на аргумент скаржника про порушення строків притягнення до дисциплінарної відповідальності, суд касаційної інстанції в згаданій справі зазначив, що дійсно Закон №5076-VI не містить поняття «триваюче правопорушення» проте триваючими визначаються правопорушення, які, почавшись з якоїсь протиправної дії або бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов`язку. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія або бездіяльність, коли винний або не виконує конкретний покладений на нього обов`язок, або виконує його неповністю чи неналежним чином. Відсутність у Законі №5076-VI поняття «триваюче правопорушення» не може бути підставою для звільнення від відповідальності.
Із цих міркувань Верховний Суд зазначив, що наведені у касаційній скарзі доводи не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, які констатували законність оскаржуваного рішення відповідної КДКА.
Повертаючись до справи, яка переглядається, ВКДКА спірним рішенням скасувала рішення КДКА регіону та застосувала до позивача більш суворий вид дисциплінарного стягнення (зупинення права на заняття адвокатською діяльністю на строк 10 місяців замість зупинення права на заняття адвокатською діяльністю на 2 місяці, застосованого КДКА Одеської області) з тих міркувань, що допущені позивачем порушення у вигляді непідвищення адвокатом кваліфікації протягом 2020-2022 років мають систематичний характер.
Скаржник доводить, що вказаний дисциплінарний проступок має триваючий характер і моментом його припинення є момент отримання адвокатом відповідного сертифікату за результатами проходження спеціальних тестувань у Вищій школі адвокатури НААУ, тобто момент виконання адвокатом вимог з підвищенням кваліфікації, тому в межах спірних правовідносин не збіг установлений частиною другою статті 35 Закону №5076-VI річний строк для притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності і позивача правомірно притягнуто до дисциплінарної відповідальності за весь період непідвищення кваліфікації.
Надаючи оцінку наведеним у касаційній скарзі доводам та вимогам у межах вказаної підстави касаційного оскарження, колегія суддів керується таким.
Пунктом 4 частини першої статті 21 Закону №5076-VI, якому кореспондують положення статті 11 Правил адвокатської етики, пункт 16 Порядку №63 та ін., визначено обов`язок адвоката під час здійснення адвокатської діяльності підвищувати свій професійний рівень.
Правила, якими має послуговуватися адвокат з метою належного виконання цього обов`язку, унормовано Порядком №63.
Зокрема (але не виключно), пункти 19-22 цього Порядку визначають, що адвокати, які набули статусу адвоката, протягом перших трьох років своєї адвокатської діяльності зобов`язані підвищити свій професійний рівень на рівні 48 годин, з яких не менше 16 годин - щороку. У разі отримання свідоцтва на право заняття адвокатською діяльністю у другому півріччі відповідного року такий адвокат має право отримати меншу кількість балів у першому році отримання свідоцтва за умови, що загальна кількість балів за 3 роки становитиме не менше 48 годин.
Всі адвокати, за виключенням адвокатів, зазначених у пункті 19 цього порядку, зобов`язані підвищувати кваліфікацію адвоката на рівні 10 годин на рік (10 залікових балів).
Адвокат за рік має отримати не менше ніж 2 залікових бали за навчання з питань Правил адвокатської етики.
Не менше 50% залікових балів з підвищення кваліфікації повинні бути отримані адвокатом під час заходів, організованих операторами підвищення кваліфікації адвокатів в Україні.
Пунктом 23 Порядку №63 визначено, що звітним роком з підвищення кваліфікації адвокатів є календарний рік, з 01 січня по 31 грудня кожного року. Вищою школою адвокатури НААУ ведеться особиста картка обліку залікових балів адвоката. У разі відсутності необхідної кількості балів в заліковій картці обліку балів з підвищення кваліфікації адвоката Вища школа адвокатури зобов`язана проінформувати раду адвокатів регіону та відповідну кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури регіону про порушення даного Порядку. В свою чергу у разі надходження скарги на такого адвоката у КДКА за адресою робочого місця адвоката, зазначеною в ЄРАУ, про вчинення інших порушень ці дані повинні бути враховані при розгляді дисциплінарної справи.
Отже, за змістом наведених правових норм, всі адвокати, інформація про яких внесена до ЄРАУ, зобов`язані постійно підвищувати свій професійний рівень (професійну кваліфікацію). Належне виконання цього обов`язку передбачає потребу набрання адвокатом певної кількості балів протягом звітного періоду, яким є календарний рік з 01 січня до 31 грудня кожного року.
Водночас Вища школа адвокатури НААУ веде особисту картку обліку залікових балів адвоката і в разі відсутності у цій картці необхідної кількості балів з підвищення кваліфікації адвоката, Вища школа адвокатури зобов`язана проінформувати, зокрема, відповідну кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури регіону про порушення даного Порядку.
Це означає, що у разі невиконання або неналежного виконання адвокатом обов`язку з підвищення кваліфікації, Вища школа адвокатури зобов`язана інформувати відповідну КДКА регіону про порушення адвокатом Порядку окремо за кожен звітний період (відповідний календарний рік).
Нормативне запровадження такого інформування вочевидь має переслідувати певну легітимну мету зі зрозумілими і очікуваними наслідками.
З огляду на обставини цієї справи, варто констатувати, що інформація про порушення адвокатом Порядку №63 може мати наслідком дисциплінарну відповідальність адвоката.
Нормативний зміст положень розділу VI «Дисциплінарна відповідальність адвоката» Закону №5076-VI (статті 33-42), яким кореспондують норми Положення №120, визначає процедуру, за якою відомості, що можуть мати наслідком дисциплінарну відповідальність адвоката, підлягають обов`язковій перевірці з вирішенням питання щодо наявності або відсутності підстав для порушення дисциплінарної справи щодо адвоката та подальшим її розглядом, за наявності для цього підстав, і ухваленням відповідного рішення. При цьому, Закон встановлює для дисциплінарного органу присічний строк в один рік для притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності з моменту вчинення дисциплінарного проступку.
З іншого боку Закон №5076-VI не передбачає для дисциплінарного органу дискреції на власний розсуд протягом невизначеного періоду часу не реагувати на отриману інформацію, що може мати наслідком дисциплінарну відповідальність адвоката, та, тим більше, без будь-яких часових обмежень використати її як підставу притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності в майбутньому.
Суд наголошує, що наразі йдеться про відомості щодо поведінки адвоката, які можуть вказувати на вчинення ним окремого дисциплінарного проступку, як у справі, що переглядається, де непідвищення позивачем кваліфікації розцінено саме таким чином (згідно з пунктом 193 спірного рішення, ВКДКА вбачає в цих діях дисциплінарні проступки триваючого характеру), а не як кваліфікуючу ознаку у межах оцінки іншого порушення (що за пунктом 23 Порядку №63, є обов`язковим для врахування).
Беручи до уваги наведене, колегія суддів дійшла висновку, що оскільки звітним періодом з виконання адвокатами обов`язку щодо підвищення кваліфікації є календарний рік, з 01 січня до 31 грудня кожного року, й у кожному разі відсутності в адвоката за такий період необхідної кількості балів Вища школа адвокатури НААУ зобов`язана інформувати, зокрема, відповідну КДКА регіону про порушення адвокатом Порядку №63, то, якщо ця інформація може мати наслідком притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності, встановлений частиною другою статті 35 Закону №5076-VI присічний строк для притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності - протягом року з дня вчинення дисциплінарного проступку, має застосовуватися щодо кожного з таких випадків.
Оскільки за обсягом установлених у справі обставин, рішення КДКА Одеської області, яке скасовано оскаржуваним рішенням ВКДКА від 27 жовтня 2023 року, прийнято 25 липня 2023 року, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що на цей час строк притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за непідвищення кваліфікації за 2020 та 2021 роки минув, тому, застосовуючи до позивача дисциплінарне стягнення за непідвищення ним кваліфікації у 2022 році, що мало місце у межах установлених Законом строків, відповідач не мав правових підстав констатувати системність цього порушення як його кваліфікуючу ознаку.
Верховний Суд поділяє також і позицію апеляційного суду про те, що вимога пропорційності у застосуванні дисциплінарного стягнення передбачає потребу змінити його вид у випадку зменшення обсягу дій, що ставляться у провину особі. Такий висновок відповідає підходу, застосованому Верховним Судом у постанові від 21 лютого 2024 року у справі №160/17189/21 (див. mutatis mutandis пункт 58 названої постанови).
З огляду на викладене, Верховний Суд вважає правильним висновок суду апеляційної інстанції про наявність правових підстав для визнання протиправним та скасування рішення ВКДКА від 27 жовтня 2023 року №Х-001/2023.
Посилання скаржника, як підставу касаційного оскарження, на неврахування апеляційним судом висновків, викладених у постанові від 09 серпня 2019 року у справі №1540/4358/18 щодо обрахування строку притягнення до дисциплінарної відповідальності адвокатів у разі вчинення ними триваючих порушень, а також його доводи, що моментом припинення поставленого позивачеві у провину триваючого правопорушення, є момент отримання адвокатом відповідного сертифікату за результатами проходження спеціальних тестувань у Вищій школі адвокатури НААУ, тобто момент виконання адвокатом вимог з підвищенням кваліфікації, колегія суддів відхиляє.
У цьому контексті варто зауважити, що у справі №1540/4358/18 суд касаційної інстанції визначив лише початковий момент триваючого правопорушення та вказав, що відсутність у Законі №5076-VI поняття «триваюче правопорушення» не може бути підставою для звільнення від відповідальності, водночас висновків з приводу моменту припинення такого порушення, зокрема й у тому розумінні, як про це вказує відповідач у касаційній скарзі, Суд не викладав.
Крім цього, нормативно-правове регулювання у справі, яка переглядається, суттєво відрізняється від справи №1540/4358/18, що зумовлено відмінними (різними, не однаковими) підставами притягнення адвокатів до дисциплінарної відповідальності. Зокрема, у справі, яка переглядається, вирішальне значення у питанні застосування частини другої статті 35 Закону №5076-VI має системний аналіз норм цього Закону у поєднанні з положеннями Порядку №63. Натомість в справі №1540/4358/18 висновки Суду стосуються питання застосування Закону №5076-VI в контексті вимог Положення про внески на забезпечення реалізації адвокатського самоврядування, затвердженим Рішенням ради адвокатів України №72 від 16 лютого 2013 року із змінами та доповненнями, внесеними рішенням Ради адвокатів України №4 від 03 лютого 2017 року, норми якого стосуються в тому числі особливостей дисциплінарної відповідальності адвоката за порушення вимог щодо сплати внесків.
Водночас, в аспекті моменту припинення триваючого порушення, суд апеляційної інстанції послуговувався висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 11 грудня 2018 року в справі №810/1224/17 (К/9901/17539/18), провадження №11-733апп18, де зазначено, що у чинному законодавстві України не визначено поняття «триваюче правопорушення». Разом з тим за загальноприйнятим у теорії права визначенням триваючим вважають правопорушення, яке починається з будь-якої протиправної дії чи бездіяльності, коли винна особа не виконує конкретний покладений на неї обов`язок або виконує його неповністю чи неналежним чином, а потім така бездіяльність триває протягом певного проміжку часу до моменту виконання установлених обов`язків або виявлення правопорушення.
Застосовуючи цей висновок до спірних правовідносин, апеляційний суд у контексті пункту 23 Порядку №63, за яким звітним роком з підвищення кваліфікації адвокатів є календарний рік, з 01 січня до 31 грудня кожного року, а також визначеного цим пунктом обов`язку Вищої школи адвокатури проінформувати раду адвокатів регіону та відповідну КДКА регіону про порушення цього Порядку у разі відсутності необхідної кількості балів в заліковій картці обліку балів з підвищення кваліфікації адвоката, дійшов висновку, що цим презюмується наявність у розпорядженні органів адвокатського самоврядування інформації про підвищення/непідвищення адвокатом професійної кваліфікації, що можна розуміти у значенні виявлення поведінки, що може мати наслідком дисциплінарну відповідальність адвоката.
Скаржник із цього приводу апелює до пункту 32 Порядку №63, яким, на його переконання, непрямо, але визначений момент припинення триваючого дисциплінарного проступку адвоката у вигляді непідвищення кваліфікації. За цим пунктом адвокатам, які не виконали вимоги цього Порядку за попередні роки, надається можливість отримати сертифікати з підвищення кваліфікації за ці роки за умови успішних проходжень спеціальних тестувань у Вищій школі адвокатури НААУ за кожен рік невиконання. Тестування розробляються Вищою школою адвокатури НААУ та відрізнятимуться в залежності від кількості балів, яких не вистачило такому адвокату для виконання вимог цього Порядку в попередніх роках.
На думку Верховного Суду, визначене вказаною правовою нормою правило, яке унормовує можливість отримати сертифікат за попередні роки (попередні звітні періоди), тобто усунути порушення допущені раніше, жодним чином не впливає на викладені вище висновки щодо застосування у межах спірних правовідносин частини другої статті 35 Закону №5076-VI, тож не мають вирішального значення для правильного вирішення цієї справи.
Беручи до уваги викладене, доводи скаржника про неврахування апеляційним судом висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 09 серпня 2019 року у справі №1540/4358/18, як передбаченої пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України підстави касаційного оскарження постанови суду апеляційної інстанції, колегія суддів відхиляє.
Решта мотивів скаржника не охоплюються підставою касаційного оскарження, з якої було відкрито касаційне провадження в цій справі, зводяться до незгоди з наданою апеляційним судом правовою оцінкою доказам і обставинам цієї справи та зумовлені намаганням повністю переглянути висновки суду поза визначеними статтею 341 КАС України межами.
Як уже зазначалося, до повноважень Верховного Суду не належить дослідження доказів, встановлення фактичних обставин справи або їх переоцінка, тобто об`єктом перегляду касаційним судом є виключно питання застосування права, при цьому, лише у межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.
За таких обставин, Верховний Суд констатує, що суд апеляційної інстанції ухвалив оскаржувану постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування під час касаційного перегляду не встановлено.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги.
За правилами пункту 1 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно із частиною першою статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, зважаючи на положення статті 350 КАС України, Верховний Суд уважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції - без змін.
Висновки щодо судових витрат
З огляду на результат касаційного розгляду, суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356 КАС України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури залишити без задоволення.
Постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2024 року у справі №420/32072/23 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................
А.Г. Загороднюк
М.В. Білак
В.М. Соколов
Судді Верховного Суду