Справа № 127/42483/24 
Провадження № 33/801/1068/2025
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Тишківський С. Л.
Доповідач: Копаничук С. Г.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 жовтня 2025 року	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд в складі  судді  Копаничук  С. Г., ознайомившись із апеляційною скаргою    ОСОБА_1   на  постанову Вінницького  міського  суду  Вінницької  області  від  05 вересня  2025  року   у  справі  про  притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, –

в с т а н о в и в:

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 02 квітня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 17000 грн. на користь держави та позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
01 жовтня 2025 року адвокат Маліцький М. В. діючи в інтересах ОСОБА_1 подав заяву про перегляд постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 02 квітня 2025 року за нововиявленими обставинами.
Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 05 вересня 2025 року в задоволенні заяви адвоката Маліцького М. В. діючого в інтересах ОСОБА_1 про перегляд постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 02 квітня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, за нововиявленими обставинами відмовлено.
Не погодившись із постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просив постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 09 вересня 2025 року скасувати, переглянути постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 02 квітня 2025 року за нововиявленими обставинами, адміністративну справу відносно ОСОБА_1 закрити за відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення.
Перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до наступних висновків.
Відповідно до положень ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути переглянута лише в апеляційному порядку. Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Офіційне тлумачення положення частини другої статті 294 "стосовно оскарження в апеляційному порядку постанови судді у справі про адміністративне правопорушення" викладене в Рішенні Конституційного Суду №2-рп/2015 від 31 березня 2015 року.
Як зазначив Конституційний Суд в цьому рішенні, положення частини другої статті 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо оскарження необхідно розуміти так, що в апеляційному порядку може бути оскаржена лише та постанова судді у справі про адміністративне правопорушення, ухвалення якої передбачене частиною першою статті 284 цього Кодексу, а саме: про накладення адміністративного стягнення, про застосування заходів впливу, встановлених у статті 24-1 цього Кодексу, про закриття справи.
Главою 24-1 КУпАП також передбачено перегляд постанови по справі про адміністративне правопорушення у разі встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом. Але у цьому випадку, згідно з положеннями ст. 297-4 КУпАП, заява про перегляд такої постанови подається до Верховного Суду. Іншого порядку перегляду судових рішень по справах про адміністративне правопорушення чинним законодавством не передбачено.
У рішенні ЄСПЛ у справі «Устименко проти України» від 29.10.2010 року зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.
У рішенні в справі «Мельник проти України» від 28 березня 2006 року (заява № 23436/03), ЄСПЛ нагадує, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (рішення у справі Golder v. the United Kingdom від 21.02.1975 року), не є абсолютним воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги.
Виходячи зі змісту вказаних норм закону, прийняття апеляційної скарги до розгляду по суті на судове рішення, оскарження якого не передбачено положеннями законодавства не відповідатиме нормам діючого національного законодавства та правовим позиціям, викладеним у рішеннях ЄСПЛ.
Таким чином, апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 05 вересня 2025 року, необхідно повернути особі, яка її подала.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.7, 287, 294 КУпАП,
ПОСТАНОВИВ
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 05 вересня 2025 року повернути особі, яка її подала.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького
апеляційного суду                                                          С. Г. Копаничук