Кропивницький апеляційний суд 

№ провадження 33/4809/551/25 Головуючий у суді І-ї інстанції Москалик В. В. 
Категорія - 124  Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Іванов Д. Л. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.10.2025 року м. Кропивницький 

Суддя Кропивницького апеляційного суду Іванов Д.Л., за участю представника ТОВ «Агродар ЛТД» адвоката Горобець О.Л. розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку апеляційного перегляду адміністративну справу за апеляційною скаргою представника ТОВ «Агродар ЛТД» адвоката Горобець О.Л. на постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 травня 2025 року в справі про притягнення:

ОСОБА_1 ,  
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, 
проживаючого за адресою: 
АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
                                            ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 від 31.03.2025 вбачається, що ОСОБА_1 30.03.2025 о 06 год. 10 хв., керуючи автомобілем Chevrolet Aveo, реєстраційний номер НОМЕР_1 по вул. Гетьмана Мазепи 10, в м. Олександрії Кіровоградській області, в порушення вимог п.12.1 ПДР України, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, був не уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечного інтервалу, у результаті чого допустив зіткнення з сівалкою DB 55, яку буксирував транспортний засіб John Deere 8335R реєстраційний номер НОМЕР_2 .
Постановою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 травня 2025 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито, у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу даного адміністративного правопорушення.
Рішення суду мотивовано тим, що причиною ДТП були протиправні дії водія трактора ОСОБА_2 , який в порушення вимог п.п. 22.5 та 22.7 ПДР України, а також абз. 4 п. 15 Постанови КМУ № 30 від 18.01.2001 року буксирував великогабаритну сільськогосподарську техніку (сівалку) шириною більше 2.6 м. за відсутністю автомобіля прикриття з проблисковими маячками, а тому ОСОБА_1 у даній дорожній ситуації, рухаючись назустріч трактору, в умовах недостатньої видимості не зміг своєчасно відреагувати на зміну дорожньої обстановки та запобігти зіткненню.
Тобто, за висновком суду, дії іншого водія транспортного засобу ОСОБА_2 , а не ОСОБА_1 знаходяться у прямому причинному зв`язку з подією цієї дорожньо-транспортної пригоди та наслідками у виді механічних пошкоджень та матеріальних збитків.
У апеляційній скарзі представник ТОВ «Агродар ЛТД» адвокат Горобець О.Л. просить скасувати постанову районного суду, вказуючи на незаконність закриття справи, безпідставність та необгрунтованість висновків суду, які не відповідають дійсності і спростовуються наявними у справі об`єктивними даними, які на думку адвоката з достовірністю свідчать про те, що саме ОСОБА_1 , а не водій трактора ОСОБА_2 , рухаючись на зустріч колонії на швидкості, не стежив за дорожньою обстановкою і не зважаючи на те, що колона (трактор з сівалкою) рухалась на невеликій швидкості, з увімкненими фарами, з автомобілем прикриття та не створювала для інших учасників небезпеки для руху, не дотримався безпечного інтервалу та допустив зіткнення з сівалкою, яку буксирував транспортний засіб John Deere 8335R державний номерний знак НОМЕР_2 .
Крім того, адвокат Горобець О.Л. стверджує, що потерпілою стороною у цій справі є власник пошкодженого  ОСОБА_1 майна, а саме ТОВ «Агродар ЛТД» яке в результаті протиправних дій  ОСОБА_1 понесло матеріальні збитки, які пов`язані з відновленням пошкодженої сільськогосподарської техніки.
При таких обставинах, суд повинен був залучити до участі у справі представника ТОВ «Агродар ЛТД» в якості потерпілого, однак цього не зробив, неправильно вирішив справу, порушив права та законні інтереси ТОВ «Агродар ЛТД» обмежив доступ до справедливого правосуддя, ухвалив незаконне та необгрунтоване рішення.
Крім того, у апеляційній скарзі адвокат Горобець О.Л. просить поновити пропущений з незалежних від неї, об`єктивних причин строк на апеляційне оскарження постанови Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 травня 2025 року, вказуючи на те, що представник ТОВ «Агродар ЛТД» своєчасно та належним чином не повідомлявся про судове засідання і не приймав участь у розгляді справи, а рішення суду отримав лише 25 липня 2025 року, після чого і звернувся до Кропивницького апеляційного суду з апеляційною скаргою. 
Відповідно до ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. 
Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Як вбачається з оскаржуваної постанови, представник ТОВ «Агродар ЛТД» адвокат Горобець О.Л. в судовому засіданні 12 травня 2025 року не була присутня, апеляційна скарга була подана 01 серпня 2025 року, однак постановою Кропивницького апеляційного суду від 12 серпня 2025 року року була повернута, оскільки адвокатом Горобець О.Л. до апеляційної скарги не долучені документи, що підтверджують її повноваження як захисника на надання правової допомоги ТОВ «Агродар ЛТД».
21 серпня 2025 року представник ТОВ «Агродар ЛТД» адвокат Горобець О.Л. повторно звернувся з апеляційною скаргою на постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 травня 2025 року та клопотанням про поновлення строку на оскарження вищезазначеної постанови.
В контексті застосування на практиці ст. 55 Конституції України про вільний доступ кожного до правосуддя для захисту своїх прав і свобод, а також положень ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про право кожного на справедливий, публічний судовий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, строк на апеляційне оскарження вищевказаної постанови ТОВ «Агродар ЛТД» адвокату Горобець О.Л. слід поновити.
Будучи своєчасно та належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, ОСОБА_1 та його захисник адвокат Гулий А.В. в судове засідання апеляційного суду не з`явилися, адвокат направив заперечення на апеляційну скаргу та просив розглянути справу без їх участі. 
При таких обставинах, апеляційний суд відповідно до вимог п.6 ст. 294 КУпАП вважає можливим розглянути апеляційну скаргу без ОСОБА_1 та адвоката Гулого А.В., в межах доводів апеляційної скарги.
З`ясувавши обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника ТОВ «Агродар ЛТД» адвоката Горобець О.Л., яка підтримала апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга представника ТОВ «Агродар ЛТД» адвоката Горобець О.Л. підлягає частковому задоволенню за таких підстав.
За змістом положень ст. ст.245,251,252,280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність учасника дорожнього руху за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Отже, диспозиція статті 124 КУпАП не встановлює певних правил поведінки, а посилається на інші норми законодавчих актів, у даному конкретному випадку на п. 12.1 ПДР України. 
Тому, розглядаючи дану категорію справ, суд має вирішити питання щодо винуватості особи у межах порушення вищевказаних вимог ПДР України, які зазначені у протоколі про вчинення адміністративного правопорушення. 
Так, за правилами п. 12.1 Правил дорожнього руху України, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Як вбачається з протоколупро адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 від 31.03.2025, ОСОБА_1 поставлено за провину те, що він 30.03.2025 о 06 год 10 хв в м. Олександрії Кіровоградській області, по вул. Гетьмана Мазепи, 10, ОСОБА_1 керуючи автомобілем Chevrolet Aveo, державний номерний знак НОМЕР_1 , в порушення вимог п.12.1 ПДР України, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, та не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечного інтервалу, у результаті чого здійснив зіткнення з сівалкою DB 55, без номеру, яку буксирував транспортний засіб John Deere 8335R державний номерний знак НОМЕР_2 .
У поясненнях до протоколу ОСОБА_1 , на місці пригоді свою вину у недотриманні вищевказаних вимог ПДР не оспорював і сам вказав про те, що він при виїзді на міст побачив водіїв, які рухались йому назустріч і які почали йому подавати сигнали фарами, але рухаючись на швидкості він не зміг своєчасно відреагувати на зміну дорожньої обстановки і запобігти зіткненню (а.с. 3).
Очевидно, що  ОСОБА_1 у даній дорожній ситуації, для того щоб своєчасно відреагувати на будь-яку зміну дорожньої обстановки на даній ділянці дороги, повинен був рухатись з такою швидкістю, яка незалежно від швидкості та напрямку руху трактора з сівалкою, дозволяла йому своєчасно вжити заходи екстреного гальмування або маневрування.
Ранковий час, дорожні умови при недотриманні безпечної швидкості руху, а також елементарна неуважність, на думку апеляційного суду не свідчать про відсутність у діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і не звільняють від адміністративної відповідальності.
Ширина проїзної частини дороги ( 8м. ) дозволяла ОСОБА_1 безперешкодно проїхати колону, яка рухалась з увімкненими фарами та з автомобілями супроводження, однак саме  ОСОБА_1 при зустрічному роз`їзді не дотримався безпечного інтервалу і сам допустив зіткнення. 
Не дотримання  ОСОБА_1 елементарних правил безпеки дорожнього руху та здатність завчасно відреагувати на зміну дорожньої обстановки і призвело до зіткнення транспортних засобів.
Тобто, саме дії  ОСОБА_1 , а не іншого учасника ОСОБА_2 знаходяться у прямому причинному зв`язку з подією даної пригоди та наслідками у виді технічних пошкоджень.
Вина  ОСОБА_1 у недотримання правил безпеки дорожнього руху, передбачених п. 12.1 ПДР підтверджується сукупністю наявних у справі належних та допустимих доказів, у тому числі даними: протоколу про адміністративне правопорушення від 31.03.20025 року, схеми ДТП, на якій зафіксовано місце розташування автомобіля на проїзній частині дороги, наявність дорожньої розмітки, погодні умови, стан покриття тощо; на зворотній стороні схеми зафіксовані механічні пошкодження транспортних засобів в результаті ДТП, їх приналежність, фотознімками, які долучені до матеріалів справи, письмовими поясненнями  учасників одразу ж після ДТП та свідків (а.с.1-7, 32-43) 
Наведені обставини потребували детального з`ясування, об`єктивної та належної оцінки, не дотримання цього принципу та формальний підхід і призвело до помилкового та передчасного висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а тому постанову районного суду не можна вважати законною та обґрунтованою.
Окремо слід відмітити, замість того щоб розібратися і вирішити справу по суті у межах пред`явленого  ОСОБА_1 обвинувачення, суд на думку апеляційного суду не виконав свою функцію, вийшов за межі предмету доказування, оскільки  ОСОБА_2 не ставиться за провину порушення ПДР України, тим самим суд привласнив не притаманну правосуддю функцію сторони обвинувачення, що є недопустимим. 
За результатами перегляду цієї справи, апеляційний суд дійшов однозначного висновку про те, що саме дії  ОСОБА_1 безпосередньо знаходяться у прямому причинному зв`язку з подією даної пригоди та наслідками у виді технічних пошкоджень, а тому дії  ОСОБА_1 з об`єктивної та суб`єктивної сторони утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
   Положеннями ст. 280 КУпАП визначено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, а в даному випадку, передбаченого ст. 124 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.
Нормами КУпАП прямо не передбачено необхідності визнання вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення у випадку закриття провадження у справі.
Однак суд звертає увагу на те, що встановивши вимоги до постанови у справі про адміністративне правопорушення, законодавець не зробив будь-яких виключень щодо постанов про закриття провадження у справі про адміністративні правопорушення, із чого необхідно зробити висновок про те, що виконання вимог ч.2 ст. 283 КУпАП є обов`язковим і для цього виду постанов.
Із урахуванням вищенаведеного та враховуючи відповідні положення ЦПК України та КАС України щодо обов`язковості висновків суду у справі про адміністративне правопорушення при розгляді цивільного чи адміністративного позову в частині висновків про те, чи мали місце певні дії (бездіяльність) та чи вчинені вони певною особою, виходячи із принципів верховенства права та однієї із засад судочинства, передбаченої п.2 ч.1 ст. 129 Конституції України, якою є забезпечення доведеності вини, суд приходить до висновку про те, що визнання вини особи є обов`язковим при доведеності вчинення нею будь-якого адміністративного правопорушення, в тому числі, і у випадку закриття справи із нереабілітуючих підстав.
Зазначене вище узгоджується із правовою позицією Європейського суду з прав людини щодо порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення. 
Так, у рішенні Суду "Енгель та інші проти Нідерландів» були визначені критерії, за наявності одного із них будь-яке правопорушення повинне розцінюватись як кримінальне і розглядатись за процедурою, визначеною національним законодавством для кримінальних правопорушень. Такими критеріями є: «критерій національного права», який визначає те, що будь-яке протиправне діяння є злочином, якщо воно передбачене як злочин відповідним національним законодавством; «критерій кола адресатів», відповідно до якого правопорушення повинне розглядатись як кримінальне, якщо відповідальність за нього поширюється на невизначене коло осіб; «критерій мети та тяжкості наслідків» за змістом якого, вчинене правопорушення розглядається за природою кримінального злочину якщо санкція за його вчинення є достатньо суворою і передбачає елемент покарання. Зазначені положення знайшли в подальшому своє відображення у чисельних рішеннях ЄСПЛ, зокрема: «Лутц проти Німеччини», «Карелін проти Російської Федерації», «Гурепка проти України», «Лучанінова проти України» та інших.
Аналіз диспозиції та санкції 124 КУпАП дає підстави стверджувати те, що це правопорушення відповідає критерію кола адресатів та критерію мети та тяжкості наслідків. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Наведене вказує на те, що зазначене вище правопорушення повинне розглядатись за процедурою кримінального судочинства, де визнання вини є обов`язковим відповідно до положень ст. 17, ч.4 ст.374 КПК України, п.2 ч.1 ст. 129 Конституції України.
Аналіз положень ст. 38 та п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП дає підстави стверджувати те, що наслідком закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення є лише звільнення особи від накладення адміністративного стягнення. При цьому суд звертає увагу і на те, що закриття справи із підстав, передбачених п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП не передбачає звільнення особи від адміністративної відповідальності, наслідком чого була би відсутність підстав для визнання вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.
Зважаючи на викладене та враховуючи зазначену вище правову позицію ЄСПЛ у питанні порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення, суд приходить до висновку про те, що закриття справи у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення за своєю суттю є закриттям справи із нереабілітуючих підстав, не передбачає звільнення особи від адміністративної відповідальності, що указує на необхідність визнання вини.
В даному випадку, апеляційним судом встановлено і доведено факт порушення ОСОБА_1 п.12.1 ПДР України, дії ОСОБА_1 за висновком апеляційного суду знаходяться у прямому причинному зв’язку із подією ДТП та наслідкам у виді технічних пошкоджень транспортних засобів, а тому постанова районного суду підлягає безумному скасуванню, з ухваленням нової постанови про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 
Закінчення на момент апеляційного розгляду строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ч.2 ст.38 КУпАП, не значить що ОСОБА_1 невинуватий у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а закриття у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, як в даному випадку є нереабілітуючою підставою. 

Керуючись ст.ст. 245, 247, 251, 252, 280, 283, 284, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити представнику ТОВ «Агродар ЛТД» адвокату Горобець О.Л. строк на апеляційне оскарження постанови Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 травня 2025 року.
Апеляційну скаргу представника ТОВ «Агродар ЛТД» адвоката Горобець О.Л.- задовольнити частково.
Постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 травня 2025 року про закриття провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП - скасувати.
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження у справі закрити, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ч.2 ст. 38 КУпАП. 
Постанова набирає законної сили негайно є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького
апеляційного суду Д.Л. Іванов