ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2025 року 

м. Київ

справа №580/11827/24
адміністративне провадження № К/990/27568/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Кравчука В.М., суддів Берназюка Я.О., Єзерова А.А.

розглянув у письмовому провадженні
касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області
на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2025 року (суддя Орленко В.І.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2025 року (колегія у складі суддів Мєзєнцева Є.І., Епель О.В., Файдюка В.В.)
у справі № 580/11827/24
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області
про   визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії.

І. ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1.           ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі - ГУ ПФ України в Черкаській області, відповідач, скаржник), в якому просив:
- визнати протиправними дії ГУ ПФ України в Черкаській області щодо виплати щорічної разової грошової допомоги за 2022, 2023, 2024 роки, як особі з інвалідністю внаслідок війни другої групи у меншому розмірі, ніж вісім мінімальних пенсій за віком;
- зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплату недоплаченої щорічної разової грошової допомоги, як особі з інвалідністю внаслідок війни другої групи за 2022, 2023, 2024 роки відповідно до ч. 5 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплачених сум такої допомоги.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

2. Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач є особою з інвалідністю 2 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-інвалідів війни, а також перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області.
3. ГУ ПФ України в Черкаській області провело виплату щорічної разової грошової допомоги: в червні 2022 року до 5 травня у розмірі суми 3906,00 грн; в серпні 2023 року до Дня Незалежності України у розмірі суми 2900,00 грн; в серпні 2024 року до Дня Незалежності у розмірі суми 2900,00 грн.
4. 02.10.2024 позивач звернувся до відповідача із заявою щодо нарахування та виплати недоплаченої щорічної разової грошової допомоги, як особі з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи за 2022, 2023, 2024 відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплачених сум такої допомоги.
5. Листом від 30.10.2024 №13755-13065/Д-05/8-2300/24 відповідач відмовив в перерахунку та виплаті зазначеної щорічної разової грошової допомоги у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком.
6. Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду.

ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН

7.          Позивач зазначав про те, що має статус особи з інвалідністю внаслідок війни 2 групи та відповідно до частини п`ятої статті 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" має право на отримання щорічної разової грошової допомоги, яка виплачується до Дня Незалежності України у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком. 
8.          Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, покликався на те, що відсутні законодавчі підстави для виплати особам з інвалідністю 2 групи внаслідок війни щорічної разової допомоги у розмірі 8 мінімальних розмірів пенсії за віком.

ІV. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

9.          Черкаський окружний адміністративний суд ухвалою від 24.12.2024 повернув позовну заяву в частині визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо виплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги за 2022, 2023 роки, як особі з інвалідністю внаслідок війни другої групи у меншому розмірі, ніж вісім мінімальних пенсій за віком; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити ОСОБА_1 нарахування та виплату недоплаченої щорічної разової грошової допомоги, як особі з інвалідністю внаслідок війни другої групи за 2022, 2023 роки відповідно до частини 5 статті 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплачених сум такої допомоги.
10.          Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 03.02.2025, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.05.2025, позов задоволено частково: 
-          визнано протиправною бездіяльність щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 , як особі з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи, щорічної разової грошової допомоги до Дня Незалежності за 2024 рік у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком відповідно до ст. 13 Закону України від 22.10.1993 №3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»;
-          зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області нарахувати ОСОБА_1 , як особі з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи, щорічну разову грошову допомогу до Дня Незалежності за 2024 рік відповідно до ст. 13 Закону України від 22.10.1993 №3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, з урахуванням виплачених сум; 
-          у задоволенні іншої частини вимог відмовлено. 
11.          Суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, враховуючи висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 01.12.2022 у справі №580/2869/22, у постанові Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 13.06.2023 у справі №560/8064/22, у рішенні Верховного Суду від 05.03.2024 у зразковій справі №440/14216/23, дійшов висновку, що позивач має право на одержання щорічної разової грошової допомоги до Дня Незалежності за 2024 рік у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком відповідно до ст.13 Закону №3551-ХІІ.
Відмова, що викладена в листі відповідача, який не є рішенням суб`єкта владних повноважень, безпосередньо заявлене право позивача не порушує. Тому належним способом судового захисту та відновлення порушеного права є визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання нарахувати й виплатити позивачеві, як особі з інвалідністю внаслідок війни 2-ї групи, недоплаченої щорічної разової грошової допомоги до Дня Незалежності за 2024 рік відповідно до ст.13 Закону №3551-ХІІ в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком з урахуванням виплачених сум, позаяк саме відповідач допустив порушення заявленого права.

V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

12.          Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області просить скасувати рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03.02.2025 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.05.2025, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
13.          Підставу касаційного оскарження відповідач обґрунтовує неправильним застосуванням судом апеляційної інстанції ч. 5 ст. 13 Закону України від 22.10.1993 №   3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (у редакції Закону України від 20.03.2023 № 2983-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо разової грошової виплати ветеранам війни та жертвам нацистських переслідувань»), без урахування висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.05.2025 у зразковій справі №440/14216/23.
14.          Ухвалою Верховного Суду від 25.08.2025 відкрито касаційне провадження з підстав, передбачених п. 1 ч. 4 ст. 328 КАС України.
15.          Позивач відзиву на касаційну скаргу не надав. Ухвалу про відкриття касаційного провадження було направлено на адресу, зазначену у позовній заяві, однак конверт повернувся з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

VІ. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

16.          Верховний Суд перевірив правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права у межах доводів касаційної скарги та дійшов такого висновку.
17. Згідно ст. 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права.
18.          Підставою для відкриття касаційного провадження у цій справі слугувало неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм ч. 5 ст. 13 Закону України від 22.10.1993 № 3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у редакції Закону України від 20.03.2023 № 2983-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо разової грошової виплати ветеранам війни та жертвам нацистських переслідувань» без урахування висновків щодо їх правозастосування у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.05.2025 у зразковій справі №440/14216/23.
19.          За результатом розгляду апеляційної скарги органу пенсійного фонду на рішення Верховного Суду від 05.03.2024 у зразковій справі № 440/14216/23 Велика Палата Верховного Суду дійшла, серед іншого, таких висновків:

" тимчасове обмеження окремих соціальних пільг (допомог) особам, які захищали Батьківщину, її суверенітет і територіальну цілісність та набули статусу ветеранів війни, а також членам їх сімей, у разі запровадження режиму воєнного стану, за умови додержання вимог пункту 5 частини першої статті 6 Закону № 389-VIII, може відбуватися за умови внесення змін до спеціального Закону № 3551-ХІІ, який регулює відносини забезпечення соціального захисту ветеранів війни та членів їх сімей, членів сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, членів сімей загиблих (померлих) Захисників та Захисниць.
Приписами статті 46 Конституції України встановлено, що такі складові конституційного права громадян на соціальний захист, як забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності (1); втрати годувальника (2); безробіття з незалежних від них обставин (3); старості (4), не можуть бути скасовані законом; водночас інші складові елементи права на соціальний захист, не конкретизовані в частині першій статті 46 Основного Закону України або в інших його статтях, визначає Верховна Рада України шляхом ухвалення законів.
Передбачена частиною п`ятою статті 13 Закону № 3551-XII щорічна разова грошова виплата не є основним грошовим забезпеченням, а є додатковою соціальною пільгою (виплатою), яка має разовий характер, є щорічною та поширюється на певне коло осіб.
Тобто зазначена разова грошова виплата не належить до складових конституційного права громадян на соціальний захист, визначених у пунктах 1-4 частини першої статті 46 Конституції України, які не можуть бути скасовані законом, а тому Верховна Рада України як єдиний законодавчий орган влади в Україні, з огляду на існуючі фінансово-економічні можливості, шляхом ухвалення законів може змінити умови та порядок виплати такої соціальної пільги за умови дотримання конституційних норм та принципів.
З урахуванням наведеного Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що передбачена частиною п`ятою статті 13 Закону № 3551-ХІІ щорічна разова грошова виплата особам з інвалідністю внаслідок війни є видом державної допомоги в загальній системі соціального захисту населення. Така виплата має допоміжний та стимулюючий характер і надається з метою забезпечення створення належних умов для життєзабезпечення ветеранів війни, захисту їхніх інтересів відповідно до соціальної політики держави в цій сфері.
Велика Палата Верховного Суду вважає, що оскільки нарахування разової грошової виплати особам з інвалідністю внаслідок війни встановлено законом і конкретно не визначено в Конституції України як складова права на соціальний захист, гарантованого її статтею 46, тому Верховна Рада України має певну свободу дій щодо законодавчого регулювання порядку надання цього виду державної допомоги. 
Так, Верховна Рада України може встановлювати, модернізувати або поновлювати зазначений вид державної допомоги, змінювати її розмір, механізми її нарахування та надання, оскільки така допомога не закріплена в Конституції України, а визначається у законах відповідно до соціальної політики держави.
…
Верховна Рада України у встановленому законом порядку та в межах її власних повноважень внесла зміни до спеціального Закону № 3551-ХІІ, який регулює відносини забезпечення соціального захисту ветеранів війни та членів їх сімей, членів сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, членів сімей загиблих (померлих) Захисників та Захисниць, а тому до спірних правовідносин підлягають застосуванню саме правила частини п`ятої статті 13 Закону № 3551-ХІІ в редакції Закону № 2983-ІХ як спеціального закону, який прийнятий в умовах запровадження в Україні воєнного стану з метою реалізації заходів щодо економного та раціонального використання державних коштів, недопущення втрат Державного бюджету України, забезпечення соціальної підтримки громадян з огляду на фінансові можливості держави.
…
з 15 квітня 2023 року по-іншому врегульована процедура здійснення виплати особам з інвалідністю внаслідок війни, передбаченої статтею 13 Закону № 3551-ХІІ, шляхом внесення змін до спеціального законодавства, яке регулює відносини забезпечення соціального захисту ветеранів війни та членів їх сімей, членів сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, членів сімей загиблих (померлих) Захисників та Захисниць, а не шляхом внесення змін до бюджетного законодавства з подальшим ухваленням Кабінетом Міністрів України рішення щодо визначення розмірів соціальних гарантій.
…
Здійснивши позивачу грошову виплату в розмірі 2 900 грн, ГУ ПФУ застосувало правила частини п`ятої статті 13 Закону № 3551-ХІІ в редакції Закону № 2983-ІХ, яка є чинною як на момент виникнення спірних правовідносин, так і на час вирішення справи, неконституційною не визнавалася, що підтверджує те, що ГУ ПФУ діяло на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначених законом.
З огляду на те, що чинне законодавство України не передбачає виплату позивачу разової грошової допомоги до Дня Незалежності України в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком .
Аналізуючи наведені вище норми законів № 3551-ХІІ й № 2983-ІХ, приписи Конституції України, а також зміст спірних правовідносин, Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що стаття 22 Конституції України, яка за своїм змістом адресована органу законодавчої влади, у цій справі не є застосовною, оскільки щорічна разова грошова виплата особам з інвалідністю внаслідок війни безпосередньо не передбачена в Конституції України та визначається спеціальним законом, а тому на неї не поширюються й визначені статтею 22Конституції України гарантії щодо заборони скасування чи звуження змісту та обсягу прав.
Суд першої інстанції допустив порушення процесуальної норми частини четвертої статті 7 КАС України, помилково застосувавши до спірних правовідносин частину п`яту статті 13 Закону № 355-ХІІ у редакції Закону № 367-XIV, яка не є чинною."

20.          Застосовуючи вищенаведену правову позицію Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів доходить висновку, що підстави для виплати позивачу (як особі з інвалідністю внаслідок війни другої групи) у 2024 році щорічної разової грошової допомоги до Дня Незалежності України у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком відсутні.
21.          Отже, рішення судів першої та апеляційної інстанцій про часткове задоволення позову постановлено з неправильним застосуванням норми матеріального права і порушенні норм процесуального права, а тому підлягають скасуванню з ухвалення нового рішення - про відмову у задоволенні позову.
22. Відповідно до ст. 351 КАС України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
23. За вказаних обставин, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваних судових рішень та ухвалення нової постанови про відмову у задоволенні позову.
24. Рішення ухвалено на користь суб`єкта владних повноважень, а тому перерозподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 341, 345, 351, 356 КАС України, Верховний Суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області задовольнити.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2025 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2025 року у справі №580/11827/24 скасувати.
Прийняти нову постанову. У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та не оскаржується.

Суддя                                                                                                                      В.М. Кравчук

Суддя                                                                                                                               Я.О. Берназюк

Суддя                                                                                                                      А.А. Єзеров