П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/19437/23 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Божук Д.А. 
Суддя-доповідач -  Сапальова Т.В.   
08 жовтня 2025 року                                                                                 
                                                                                                                    м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Сапальової Т.В. 
суддів:  Капустинського М.М.  Ватаманюка Р.В. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 березня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області,  Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
у листопаді 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просив:
- визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 02.05.2023 та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 26.10.2023; 
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до стажу роботи для призначення та обчислення пенсії за віком періоди роботи:
- періоди трудової діяльності, записи про які внесено до трудової книжки НОМЕР_1 : а саме з 08.09.1980 по 26.05.1981, з 23.06.1983 по 27.08.1986, з 15.08.1991 по 15.06.2002, з 18.06.2002 по 12.07.2018;
- період навчання в Азербайджанському педагогічному інституті російської мови та літератури ім. М.Ф. Ахундова згідно диплому НОМЕР_2 з 08.08.1986 по 25.06.1991;
- період служби з 16.05.1981 по 25.05.1983 згідно військового квитка НОМЕР_3 , виданого 16.05.1981;
- врахувати при обчисленні пенсії заробітну плату, зазначену у довідці №166 від 21.02.2023.
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити та виплачувати з 25.04.2023 пенсію за віком відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” №1058-ІV.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що рішеннями Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відмовлено у призначенні пенсії, посилаючись на відсутність необхідного страхового стажу – не менше 30 років. Зокрема, у рішенні зазначено, що до страхового стажу не зараховано всі періоди. Не взято до уваги трудову книжку серії НОМЕР_1 , диплом серії НОМЕР_2 , оскільки прізвище не відповідає даним зазначеним у посвідці на постійне місце проживання.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 березня 2024 року позов задоволено частково, а саме:
- визнано протиправними та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області №2220300021681 від 02.05.2023 та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №222030021681 від 26.10.2023;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди трудової діяльності з 08.09.1980 по 26.05.1981, з 23.06.1983 по 27.08.1986, з 15.08.1991 по 15.06.2002, з 18.06.2002 по 12.07.2018, навчання з 08.08.1986 по 21.06.1991 та період військової служби з 16.05.1981 по 25.05.1983;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити ОСОБА_3 пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV з 25.04.2023, з урахуванням при її обчисленні довідки про заробітну плату №166 від 21.02.2023.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Стягнути на користь позивача судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області пропорційно.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.
Відповідач наголошує, що прізвище позивача не відповідає даним, зазначеним у посвідці на постійне місце проживання, а також відсутня печатка на титульній стороні трудової книжки, а у довідці від 21.02.2023 відсутні підстави видачі, дані в індивідуальних відомостях про застраховану особу.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач спростовує доводи апеляційної скарги, вказуючи на законність ухваленого рішення та просить його залишити без змін.
За правилами п.3 ч.1 ст.311 КАС України, розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що 25.04.2023 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з заявою про призначення пенсії за віком.
02.05.2023 рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком. Вказано, що до стажу роботи не зараховано всі періоди. Не взято до уваги трудову книжку серії НОМЕР_1 , диплом серії НОМЕР_2 , оскільки прізвище не відповідає даним, зазначеним у посвідці на постійне місце проживання, також відсутня печатка на титульній сторінці трудової, у довідці від 21.02.2023 №166 відсутні підстави видачі, дані в індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутні.
У подальшому позивач звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності йому трудової книжки НОМЕР_1 . Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 18.10.2023 у справі №686/11863/23 позов задоволено, встановлено факт належності   ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 трудової книжки НОМЕР_1 , виданої 08.09.1980 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 
19.10.2023 позивач повторно звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії за віком.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 26.10.2023 у призначенні пенсії відмовлено, посилаючись на відсутність необхідного страхового стажу. Не зараховано та не взято до уваги періоди роботи, навчання, строкової служби згідно всіх наданих документів, оскільки ПІБ заявника не відповідає ПІБ згідно з посвідкою на постійне проживання в Україні.
Не погоджуючись з рішеннями відповідачів, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги частково суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність не зарахування органом Пенсійного фонду відповідного періоду роботи до страхового стажу позивача.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Таким чином, апеляційний суд не надає правової оцінки постанові суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову.
Оцінюючи спірні правовідносини, які виникли між сторонами, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) встановлені умови призначення пенсії за віком. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років;.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно зі ст.48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, установі, організації. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації.
Відповідно до п. 1, п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету міністрів України №637 від 12.06.1993 (далі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.
Відповідно до п. 2 Порядку №637 за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Згідно матеріалів справи на час звернення із заявою про призначення пенсії за віком позивач досяг 60-річного віку.
В оскаржуваному рішенні пенсійним органом вказано про те, що позивачу не зараховано до страхового стажу періодів роботи позивача згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_4 та період навчання згідно з дипломом серії НОМЕР_2 , оскільки прізвище не відповідає даним зазначеним у посвідці на постійне місце проживання, а також відсутня печатка на титульній сторінці трудової книжки, а у довідці відсутні підстави видачі та дані в індивідуальних відомостях про застраховану особу. 
Колегія суддів оцінюючи спірні правовідносини зазначає наступне.
Відповідно до обставин справи позивач свій трудовий стаж набув в Азербайджанській Республіці. В підтвердження для зарахування трудового стажу позивачем було надано: копію військового квитка, копію диплома про навчання, копію трудової книжки та копію довідки №166 від 21.02.2023 та дані про заробітну плату за період 2002-2010 роки, а також офіційні переклади вказаних документів.
Відповідно до пункту 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29 липня 1993 року № 58, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.
Згідно з п. 2.9 Порядку № 22-1 документи, складені іноземною мовою, подаються разом з їх перекладами українською мовою, засвідченими в установленому порядку, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до ч. 4 ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII передбачено, що у тих випадках, коли договорами (угодами) між Україною та іншими державами передбачені інші правила, ніж ті, які містяться в цьому законі, то застосовуються правила за цими договорами (угодами).
28.07.1995 між Урядом України і Урядом Азербайджанської Республіки була підписана Угода про співробітництво в галузі пенсійного забезпечення, яку ратифіковано Законом України № 186/96-ВР від 07.05.1996 (далі – Угода).
Ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством Сторін, крім випадків, передбачених статтею 9 цієї Угоди (ст.2 Угоди від 28.07.1995).
Згідно зі статями 3-5 Угоди від 28.07.1995 при визначенні права на пенсію, в тому числі на пільгових умовах і за вислугу років, враховується трудовий стаж, набутий на території України (і) або Азербайджанської Республіки, а також трудовий стаж на території держав, які входили до складу колишнього СРСР до 01.01.1992.
Необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у встановленому порядку на території однієї Сторони, приймаються без легалізації на території другої Сторони.
Обчислення пенсій здійснюється із заробітку (прибутку) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу. Розміри заробітку (прибутку) визначаються виходячи з офіційно встановленого курсу національної валюти на момент призначення пенсії.
Відповідно до п.10 Угоди від 28.07.1995 питання, пов`язані із застосуванням цієї Угоди, вирішуються центральними компетентними органами управління, що здійснюють пенсійне забезпечення на території Сторін.
З 29.07.1993 порядок ведення трудових книжок регулюється Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі Інструкція №58), яка містить аналогічні вимоги щодо внесення записів до трудових книжок, що й Інструкція №162.
Частиною другою статті 4 Угоди "Про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників-мігрантів" від 15.04.1994, підписаної Урядами Азербайджанської Республіки, Республіки Вірменія, республіки Білорусь, Республіки Грузія, Республіки Казахстан, Киргизької Республіки, Республіки Молдова, Російської Федерації, Республіки Таджикистан, Туркменістану, Республіки Узбекистан, України, передбачено, що трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.
Отже обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність; пільговий стаж, набутий на території однієї з двох держав, визнається іншою державою.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема у постановах від 14.11.2019 у справі №676/6166/16-а, від 16.04.2020 у справі №555/2250/16-а, від 20.07.2020 у справі № 174/421/17 та від 29.03.2023 у справі № 360/4129/20.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що під час вирішення питання про наявність у позивача права на пенсію відповідач повинен був врахувати трудовий стаж, набутий позивачем на території держав - учасниць вказаної Угоди.
Щодо підстав відмови в зарахуванні до трудового стажу періодів роботи, оскільки прізвище позивача в трудовій книжці не відповідає даним зазначеним у посвідці на постійне місце проживання, а також відсутня печатка на титульній сторінці трудової книжки, а у довідці відсутні підстави видачі та дані в індивідуальних відомостях про застраховану особу,  то колегія суддів вважає їх необґрунтованими та зазначає, що формальні неточності в документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для пенсійних органів для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист. 
Як встановлено судом, позивач проживає та зареєстрований на території України, що підтверджується посвідкою на постійне проживання НОМЕР_5 від 08.11.2022 та довідкою №5009 про реєстрацію місця проживання від 05.03.2019.
У посвідці на постійне проживання прізвище зазначено - “ ОСОБА_5 ”.
Документи, видані позивачеві в Республіці Азербайджан, надані з посвідченими перекладами на українську мову.
Прізвище позивача у свідоцтві про народження НОМЕР_6 згідно з перекладом з азербайджанської мови на українську пишеться “Валієв” (а.с.10-11).
Згідно з паспортом громадянина Азербайджанської Республіки, перекладеного українською мовою,  прізвище позивача також пишеться “ ОСОБА_5 ”, про що свідчить переклад приватного нотаріуса від 27.01.2023 (а.с.6-7).
Отже, прізвище позивача з азербайджанської мови на українську мову перекладається як “ ОСОБА_5 ”, про що свідчать посвідчені переклади, зроблені до документів про стаж з азербайджанської мови на українську.
До того ж, рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 18.10.2023 у справі № 686/11863/23 встановлено факт належності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трудової книжки серія НОМЕР_7 , виданої 08 вересня 1980р. на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 31).
Таким чином судом першої інстанції обґрунтовано зроблено висновок, що під час розгляду питання про визначення розміру страхового стажу позивача у відповідача були відсутні підстави для неврахування періодів роботи, підтверджених трудовою книжкою НОМЕР_1 та довідкою від 21.02.2023 №166 (щодо періоду роботи з 15.08.1991 до 15.06.2002). 
Також судом першої інстанції зроблено обґрунтовані висновки про зарахування до страхового стажу період навчання позивача в Азербайджанському педагогічному інституті російської мови та літератури ім. М.Ф. Ахундова та у періоду проходження військової служби  з 16 травня 1981 року по 25 травня 1983 року, оскільки позивачем надано належні та достовірні докази, які дають змогу зарахувати спірні періоди до страхового стажу.
Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу позивача періоди трудової діяльності з 08.09.1980 по 26.05.1981, з 23.06.1983 по 27.08.1986, з 15.08.1991 по 15.06.2002, з 18.06.2002 по 12.07.2018, навчання з 08.08.1986 по 21.06.1991 та період служби з 16.05.1981 по 25.05.1983, тому оскаржувані рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 02.05.2023 та Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №222030021681 від 26.10.2023 є протиправними та підлягають скасуванню.
Крім того, враховуючи те, що на виконання вимоги ухвали суду Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області надало умовний розрахунок страхового стажу ОСОБА_1 , згідно з яким з урахуванням спірних періодів страховий стаж  позивача склав 37 років 7 місяців 15 днів, що є достатнім для призначення пенсії за віком згідно зі статтею 26 Закону № 1058-IV.
Отже судом першої інстанції обґрунтовано зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити ОСОБА_3 пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV з 25.04.2023, з урахуванням при її обчисленні довідки про заробітну плату №166 від 21.02.2023, 
Відповідно до пункту 1 частини 1  статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Оскільки звернення позивача ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) за пенсією відбулося пізніше трьох місяців з дня досягнення ним пенсійного віку (звернувся 25.04.2023), тому пенсію слід призначити з дня звернення - 25.04.2023.
Враховуючи вищевикладене колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для часткового задоволення позову шляхом скасування рішення пенсійного органу та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати позивачу до страхового стажу спірні періоди роботи та вирішити питання призначення та виплати пенсії за віком відповідно до вимог закону.
Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.  
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 березня 2024 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий	 	 	Сапальова Т.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Капустинський М.М.    Ватаманюк Р.В.