Справа № 450/4395/24                        Головуючий у 1 інстанції: Мусієвський В.Є 
Провадження № 22-ц/811/2855/25                Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

17 жовтня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді: Ванівського О.М.
суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,
секретаря: Цьони С.Ю.,
з участю: представника апелянта Гаталяка М.Я.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1  -  ОСОБА_2 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 07 травня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Водоканал Зимна Вода» про захист прав споживача, -

                                        ВСТАНОВИВ:
В вересні 2024 року представник позивача через систему «Електронний Суд» звернувся з позовом до відповідача, у якому просив зобов`язати ТзОВ «Водоканал Зимна Вода» в розумний строк безоплатно усунути недоліки, виконаних 15 вересня 2023 року, будівельних робіт щодо підключення до водопровідних мереж будинку АДРЕСА_1 . 
Мотивував позовні вимоги тим, що 15 вересня 2023 року на замовлення позивача, ТзОВ «Водоканал Зимна Вода» виконувало підрядні роботи за адресою Львівська обл., Львівський р-н, с. Конопниця, вул. Джерельна, буд. 7, а саме під`єднання вказаного будинку до водопровідних мереж. Вказав, що внаслідок дощів виявилось, що роботи проведено не якісно, бетонне кільце, в яке заведено водопровідну трубу і встановлено лічильник, має два наскрізних отвори розміром 50 мм кожний, через які під час дощів потрапляє вода. Від постійної вологи усі металеві поверхні зазнають корозії, що є наслідком руйнування металевих з`єднань і лічильників. Вказав, що позивач неодноразово звертався зі скаргами до відповідача, однак жодної реації від останнього не надходило. Зауважив, що 09 вересня 2024 року ним подано запит-скаргу на адресу відповідача для усунення недоліків системи водопостачання та просив надати копію договору, укладеного з позивачем, про виконання робіт під`єднання будинку останнього до водопровідних мереж, однак жодної відповіді не отримав. У позовній заяві в порядку ст. 93 ЦПК України поставив ряд запитань відповідачу та просив витребувати в останнього письмові докази. З врахуванням викладеного, просив позовні вимоги задовольнити. Крім цього, вказав, що орієнтований розрахунок судових витрат складається з 15000 грн. витрат на проведення будівельно-технічної експертизи та 16500 грн. витрат на професійну правничу допомогу. 
Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 07 травня 2025 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
Рішення суду оскаржив представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , подавши апеляційну скаргу.
Зазначає, що суд розглянув справу за правилами спрощеного провадження без виклику сторін, що й стало причиною ухвалення незаконного рішення.
Відповідно до ч. 3 ст. 274 ЦПК України "при вирішенні питанняпро розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо..." Хоча справа, на думку суду, малозначна, але характер та обсяг доказів, які потрібно зібрати у справі вказують, що справу потрібно розглядати в загальному порядку. 
Суд не забезпечив виконання власного судового рішення про витребування доказів від 29.01.25р., не забезпечив виконання рішення від 13.03.25р. про обов`язок відповідача дати відповіді на питання, не забезпечив виконання рішення від 15.04.25р. про обов`язок відповідача дати відповіді на питання.
Оскільки відповідач не виконав жодного судового рішення про витребування доказів, то суд мав би застосувати ч.10 ст. 84 ЦПК України та відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 356 ЦПК України просить встановити: що 15 вересня 2023 року на замовлення ОСОБА_1 Товариство з обмеженою відповідальністю «Водоканал Зимна Вода» виконувало підрядні роботи за адресою АДРЕСА_1 , а саме під`єднання будинку до водопровідних мереж; порушення прав  ОСОБА_1 як споживача послуг Товариства з обмеженою відповідальністю «Водоканал Зимна Вода», а саме ст. 6 Закону України "Про захист прав споживачів", де продавець (виробник, виконавець) зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Продавець (виробник, виконавець) на вимогу споживача зобов`язаний надати йому документи, які підтверджують належну якість продукції" .
Просить витребувати від ТзОВ "Водоканал Зимна Вода" копію договору, укладеного з ОСОБА_1 , про виконання робіт з від`єднання будинку за адресою АДРЕСА_1 до водопровідних мереж та просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.
19 серпня 2025р. від представника відповідача ОСОБА_3  до Львівського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 , а оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін (а.с.128-131).
В судове засідання, позивач та представник відповідача не з`явилися, будучи повідомленими належним чином у відповідності до ст. 128 ЦПК України.
Отже, з урахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.
Сторони мали реальну можливість реалізувати свої процесуальні права з доведенням своєї позиції по справі, у тому числі через можливість брати участь в судовому засідання в режимі відеоконференції або через представника.
Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "ЮніонАліментаріаСандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі №348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а не можливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.
Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, усвідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явилися в судове засідання.
Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника позивача  ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.
В силу положень ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Згідно п. п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що обставини, якими представник позивача обґрунтовував позовні вимоги, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.
Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).
Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до частини другої статті 202 ЦК України договір є правочином.
Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частина четверта статті 203 ЦК України). Правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (частина перша статті 205 ЦК України).
Відповідно до частини 1 статі 206 ЦК України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти, зокрема правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зі змісту ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу (частина1). Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (частина 2).
Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.
Відповідно до пункту 7 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» договір усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами.
Договір набирає чинності з моменту його укладення (частина друга статті 631 ЦК України).
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).
Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (частина друга статті 638 ЦК України).
Згідно зі статтею 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язання довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Судом встановлено та вбачається із матеріалів справи, що позивач ОСОБА_1 , звертаючись із даним позовом, покликався на те, що ТзОВ «Водоканал Зимна Вода» неналежним чином проведено будівельні роботи по підключенню житлового будинку АДРЕСА_1 , до водопровідних мереж.
З акту надання послуг від 15 вересня 2023 року, вбачається, що такий укладений між замовником ОСОБА_1 та постачальником ТзОВ «Водоканал Зимна Вода» щодо виконання будівельних робіт по підключенню до водопровідних мереж житлового будинку АДРЕСА_1 .
З долученої позивачем заяви ОСОБА_1 від 27 березня 2024 року, адресованої начальнику ГУ «Держпродспоживслужби» у Львівській області, вбачається, що заявник просив відреагувати на викладені у такій обставини щодо проведення будівельних робіт по підключенню житлового будинку АДРЕСА_1 , до водопровідних мереж.
Подана заява не містить жодних доказів про досягнення між сторонами згоди щодо усіх істотних умов договору підряду та його виконання відповідачем.
Отже, позивачем не доведено обставину на яку він посилався, як на підставу своїх вимог, а саме укладення між сторонами договору підряду.
У справі, що розглядається, судом першої інстанції надано відповідь на всі істотні питання, що виникли під час кваліфікації спірних відносин. Наявність у апелянта іншої точки зору на встановлені судом обставини та щодо оцінки наявних у матеріалах доказів не спростовує законності та обґрунтованості прийнятих судом першої інстанції рішення та фактично зводиться до спонукання суду апеляційної інстанції до прийняття іншого рішення - на користь апелянта.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів апелянта по суті спору та їх відображення в оскаржуваному судовому рішенні, питання вмотивованості висновків суду, колегія суддів виходить з того, що у справі, яка переглядається, сторонам надано мотивовану відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих і правильних висновків суду першої інстанції.
Наведені апелянтом в апеляційній скарзі доводи не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.
Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:
       представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 – залишити без задоволення.
       Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 07 травня 2025 року – залишити без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.
       Повний текст постанови складено 17 жовтня 2025 року.

Головуючий: Ванівський О.М.

Судді Цяцяк Р.П.

                                                                        Шеремета Н.О.