ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
Іменем України
21 жовтня 2025 року
м. Харків
справа № 638/1601/25
провадження № 22-ц/818/3121/25
Харківський апеляційний суд у складі:
Головуючого: Маміної О.В.
суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.
за участю секретаря: Шнайдер Д.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області про стягнення недоотриманої спадщини у вигляді пенсійних витрат, -
за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 березня 2025 року, постановлене суддею Семіряд І.В.
в с т а н о в и в :
У січні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідача у порядку спадкування за заповітом недоотриману пенсію у сумі 164056,29 грн, що входить до складу спадщини.
Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 14 березня 2025 року позов задоволено. Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 грошові кошти у вигляді недоотриманої суми пенсії у порядку спадкування за заповітом спадщини в розмірі 164 056 грн, які належать йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 28.06.2023 Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Поляк Д.В., зареєстроване за №432. Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1312 грн 45 коп.
В апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову
Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права; зазначає, що судом не здійснено всебічного і повного з`ясування обставин справи. Зауважує, що судом першої інстанції не взято до уваги, що оскільки у разі недостатності бюджетних призначень для забезпечення пенсійної виплати за минулий період у розмірі, передбаченому абзацом другим цього пункту, виплата проводиться в сумі, що визначається пропорційно виділеним на пенсійні виплати за минулий період бюджетним призначенням, але не більшій належної до виплати суми, що обліковується в переліку отримувачів. Дана сума включена до зазначеного переліку отримувачів виплат. Вважають, що підстави для стягнення суми пенсії, щодо якої видано свідоцтво про право на спадщину, відсутні.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень, норми ч. 1 ст. 46 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.
Судова колегія погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 , яке видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №3071.
Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 28.06.2023 приватним нотаріусом ХМНО Поляк Д.В, ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво складається з недодержавної пенсії у сумі 171139,29 грн, що знаходиться у відділі опрацювання документації №2 управління з питань виплат ГУ ПФУ в Х\о. Вартість спадкового майна, на яке видане свідоцтво, становить 171139,29 грн. 
З листа ГУ ПФУ в Х\о від 25.05.2023 №2000-0502-8/69209, який направлено Приватному нотаріусу ХМНО Поляку Д., вбачається, що електронну пенсійну справу ОСОБА_2 було постановлено на облік, як внутрішньо переміщену особу за адресою АДРЕСА_1 для виплати допомоги на поховання. Помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис №3071. Сума недоотриманої пенсії визначена з урахуванням ст. 46,52 ЗУ «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» та складає 171139,29 грн. Одночасно повідомлено, що вказана сума зміниться у сторону зменшення у залежності від дати звернення спадкоємця за недоотриманою пенсією. 
Як зазначає позивач та підтверджується відповідними доказами відповідачем було здійснено виплату пенсійних виплат у порядку спадкування за заповітом. Так, з копії квитанції вбачається, 12.11.2024 на рахунок ОСОБА_1 зараховано 2361 грн, 09.12.2024 -2361 грн, 21.10.2024 – 2361 грн.
В обґрунтування позову позивач зазначав, що після смерті діда позивач має право на спадкування за заповітом. Після смерті ОСОБА_2 залишилися спадщина у вигляді недоотриманої пенсії. Згідно свідоцтва про право на спадщину спадкоємцем зазначеного майна – грошової суми 171 139,29 грн, тобто недоотриманої пенсії, є ОСОБА_1 . Позивач звернувся із заявою про виплату недоотриманої пенсії на підставі свідоцтва про спадщину, але до теперішнього часу виплата була здійснена частково: 21.10.2024 – 2361 грн, 12.11.2024- 2361 грн, 09.12.2024 – 2361 грн. Позивач вважає дії відповідача незаконними, оскільки вони порушують право позивача отримати спадкове майно - недоотриману пенсію, у встановленому свідоцтвом про право на спадщину, розмірі. З метою захисту спадкових прав позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила суд стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на його користь, грошові кошти у виді недоотриманої пенсії, які увійшли до складу спадщини на підставі свідоцтва про право на спадщину.
Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Виходячи зі змісту статті 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.
Відповідно до вимог статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).
Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Статтею 1227 ЦК України передбачено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини.
Тлумачення статті 1227 ЦК України свідчить, що: цією нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та неотриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини; право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом; право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема, право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати.
Відповідно до частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.
Згідно із частинами першою та другою статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.
Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.
Положення частини третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 1227 ЦК України узгоджуються з положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.
Згідно зі статями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Щодо стягнення грошових коштів у розмірі 164056,29 грн, що не була виплачена УПФ в м. Харківській області.
Під час розгляду справи судом було встановлено, що до складу спадщини ОСОБА_1 увійшла сума недоотриманої за життя пенсії ОСОБА_2 у розмірі 171139,29 грн.
Відповідачем частково виплачено позивачеві недоотриману пенсію у розмірі 7083,00 грн до подачі позовної заяви.
Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 28.06.2023 року, видане приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Поляк Д.В., у якому зазначено, що спадщина складається з недоотриманої пенсії у сумі 171139,29 грн, що належала спадкодавцю ОСОБА_2 , не оспорено не визнано недійсним та не скасовано.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанцій про те, що стягненню на користь позивача підлягає різниця між грошовими коштами, зазначеними у свідоцтві про право на спадщину та фактично виплаченими ГПФУ в Харківської області на користь позивача до звернення до суду.
Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог на користь позивача та стягнення на його користь 164056,29 грн.
Рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області залишити без задоволення.
Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 березня 2025 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.
Головуючий:                                                                О.В. Маміна

Судді:                                                                         Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова
Повне судове рішення виготовлено 22.10.2025 року