Дата документу 23.09.2025 Справа № 0827/4503/2012

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
Єдиний унікальний № 0827/4503/2012
Провадження №22-ц/807/1742/25
Головуючий в 1-й інстанції – Щаслива О.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2025 року                                місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого, судді-доповідача	Кухаря С.В.,	
суддів:	Подліянової Г.С., Полякова О.З.,	
секретар	Волчанова І.М.,	

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника – адвоката Працевитого Геннадія Олександровича на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 02 жовтня 2023 року, постановлену у м. Запоріжжі у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс», заінтересовані особи: Акціонерне товариство «Оксі Банк», Акціонерне товариство «Райффайзен Банк», ОСОБА_1 , про заміну кредитора (стягувача),- 

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» звернулось до суду із заявою про заміну сторони у виконавчому листі з виконання рішення суду в справі за позовом акціонерного товариства «Райффайзен Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №014/17-41/1163-38 від 14.03.2007 року. В заяві зазначено, що 5 вересня 2021 року рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя, яке набрало законної сили, задоволено позов публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №014/17-41/1163-38 від 14.03.2007 року. На момент звернення до суду, 28 квітня 2023 року відбулось відступлення права вимоги за вказаним договором на підставі договору № 114/2-60-11, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» та акціонерним товариством «Оксі Банк», у зв`язку з цим в означений день права грошової вимоги за договором кредитування, в тому числі за договором кредитування №014/17-41/1163-38 від 14.03.2007 року, укладеним з ОСОБА_1 , перейшло до акціонерного товариства «Оксі Банк». В свою чергу, 10.05.2023 року між товариством «Оксі Банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» укладено договір про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки/застави, посвідчених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черленюх Л.В., зареєстровано за номером № 143, на підставі якого було відступлено право Іпотекодержателя за договором іпотеки, посвідченого 15.03.2007 року приватним нотаріусом Задачиною Н.В., укладений між АТ «Райффайзен Банк» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , на підставі чого акціонерне товариство «Оксі Банк» набуло право вимоги за означеним договором. У зв`язку з викладеним заявник просив про заміну стягувача з публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на товариство з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс».

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 02 жовтня 2023 року, заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» задоволено.
Замінено кредитора (стягувача) – публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (ЄДРПОУ 14305909) товариством з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» (ЄДРПОУ 43453613) у виконавчому провадженні з виконання рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 5 вересня 2012 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Запорізької обласної дирекції «Райффайзена банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 в особі представника – адвоката Працевитого Геннадія Олександровича звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просив ухвалу суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні вимог заяви.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про розгляд справи в суді, що є порушенням процесуального права, що в свою чергу є обов`язковою підставою для скасування судового рішення. Крім того, судом при розгляді заяви не було встановлено наявності відкритого виконавчого провадження, а також обставин з приводу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу ТОВ «Цикл Фінанс» зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок винесено обґрунтоване та законне рішення, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими. В зв`язку з наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга на ухвалу суду не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 5 вересня 2021 року рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя, яке набрало законної сили, задоволено позов акціонерного товариства «Райффайзен Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №014/17-41/1163-38 від 14.03.2007 року в сумі 98493,06 доларів США, що еквівалентно 786536,03 грн., яка складається з наступного: 547465,26 грн. - заборгованість за кредитом; 102217,04 грн. – відсотки за користування кредитом; 136853,74 грн. – пеня за порушення умов договору, звернути стягнення за договором іпотеки б/н, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Задачиною Н.В. від 15 березня 2007р., реєстровий № 16-10, на предмет іпотеки - трикімнатну квартиру, загальною площею 68,40 кв.м, житловою площею 45,9 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

28 квітня 2023 року відбулось відступлення права вимоги за вказаним договором на підставі договору № 114/2-60-11, укладеного між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк» та акціонерним товариством «Оксі Банк», у зв`язку з цим в означений день права грошової вимоги в тому числі за договором кредитування №014/17-41/1163-38 від 14.03.2007 року, укладеним з ОСОБА_1 , перейшло до акціонерного товариства «Оксі Банк».

В свою чергу, 10.05.2023 року між товариством «Оксі Банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» укладено договір про відступлення прав вимоги № 114/2-60-1, на підставі якого було відступлено право Іпотекодержателя за договором іпотеки, посвідченого 15.03.2007 року приватним нотаріусом Задачиною Н.В., укладений між АТ «Райффайзен Банк» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , на підставі чого Товариство з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» набуло право вимоги за означеним договором.

Отже, внаслідок укладення зазначеного договору відбулася заміна кредитора, тобто товариство з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» набуло статусу нового кредитора (стягувача) за кредитним договором, позичальником згідно якого є ОСОБА_1 .

Задовольняючи вимоги заяви, суд першої інстанції виходив з того, що заміна кредитора в зобов`язанні може відбуватися як під час здійснення виконавчого провадження, так і до його відкриття. І так як заявник надав докази щодо наявності підстави для вчинення цієї процесуальної дії, якою є передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), заява підлягає задоволенню.

З вказаними висновками суду першої інстанції, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст. 442 ЦПК України, суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

У частині восьмій статті 128 ЦПК України передбачено, що днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо повістку надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, повістка вважається врученою у робочий день, наступний за днем її відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про її доставлення.

Представник скаржника в апеляційній скарзі зазначає, що ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в результаті чого суд першої інстанції розглянув справу та ухвалив судове рішення без його участі.

Між тим, відповідно до матеріалів справи ОСОБА_1 завчасно повідомлявся про розгляд справи. Так, судова повістка на 08.45.год. 02.10.2023 року була надіслана судом 22.08.2023 року на адресу АДРЕСА_2 (вказана адреса зазначена у виконавчому листі, а також в апеляційній скарзі) (а.с.43). Поштовий конверт повернутий до суду з відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою».

Доводи апеляційної скарги з приводу перебування ОСОБА_1 на військовій службі та закордоном, що унеможливило отримання ним судової повістки та участі в судовому засіданні, не підтверджено матеріалами справи, оскільки ОСОБА_1 звільнений з військової служби 21.04.2023 року, а за кордоном перебував з 04.10.2023 року по 11.10.2023 року. При цьому, судова повістка надіслана на адресу проживання ОСОБА_1 в серпні 2023 року, а судове засідання відбулося 02.10.2023 року.

За змістом пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України відмітка про відсутність особи за адресою місця проживання вважається врученням судової повістки цій особі.

Отже, наведена норма права дає підстави вважати, що врученою судова повістка вважається в день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, що узгоджується з висновками, викладеними в постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17 (провадження № 14-507цс18), від 12 лютого 2019 року у справі № 906/142/18 (провадження № 12-233гс18) та постановах Верховного Суду від 27 лютого 2020 року у справі №814/1469/17 (провадження № К/9901/28703/19), від 01 квітня 2021 року у справі № 826/20408/14 (провадження № К/9901/16143/20), від 09 липня 2020 року у справі № 751/4890/19 (провадження № 61-2583св20), від 10 листопада 2021 року у справі № 756/2137/20 (провадження № 61-3782св21), від 29 липня 2022 року у справі № 148/2412/19 (провадження № 61-18085св21).

З наведеного можна зробити висновок, що суд першої інстанції виконав обов`язок щодо повідомлення ОСОБА_1 та він був належно повідомлена про розгляд справи, при цьому неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження у відповідності до ч.3 ст. 442 ЦПК України.

Відповідно до статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням порушуються їхні права, свободи чи інтереси.

Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

У разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов`язкові тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до частини першої, другої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Під процесуальним правонаступництвом у виконавчому провадженні слід розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов`язків від правопопередників до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні.

Підставами правонаступництва є смерть громадянина, що був стороною виконавчого провадження, оголошення його померлим, реорганізація юридичної особи, відступлення права вимоги, переведення боргу (глава 47 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, за змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із результатів системного аналізу цих норм, зокрема пунктів 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13.

По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою заінтересованої особи. Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник).

Заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

Таким чином, доводи апеляційної скарги з приводу того, що судом першої інстанції при розгляді справи не було встановлено наявність чи відсутність відкритого виконавчого провадження на висновки суду першої інстанції не впливають, як і не впливає на вирішення питання щодо заміни кредитора його правонаступником обставини строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, оскільки у разі пропуску такого строку новий кредитор зможе ставити питання про поновлення вказаного строку.

Враховуючи, що заявник надав докази щодо наявності підстави для вчинення процесуальної дії, якою є передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), суд першої інстанції з яким погоджується колегія суддів апеляційної інстанції, обґрунтовано дійшов висновку про задоволення вимог заяви.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника – адвоката Працевитого Геннадія Олександровича залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 02 жовтня 2023 року у цій справі залишити без змін. 

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 25 вересня 2025 року.

Головуючий, суддя-доповідач                                                С.В. Кухар

Судді:                                                                        Г.С. Подліянова

О.З. Поляков