УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 вересня 2025 року
м. Київ
справа № 463/5859/20
провадження № 51-5129 зно 24
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Верховного Суду від 08 травня  2025 року,
встановив:
Суддя Личаківського районного суду м. Львова ухвалою від 09 жовтня 2024 року відмовив у відкритті провадження за заявою ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали слідчого судді від 28 липня 2020 року, оскільки ОСОБА_4 у заяві не послався на обставини, які можуть бути визнані нововиявленими відповідно до ч. 2 ст. 459 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК). 
Не погоджуючись з указаним рішенням, ОСОБА_4 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою.
Суддя Львівського апеляційного суду ухвалою від 28 жовтня 2024 року відмовив у відкритті апеляційного провадження за вказаною апеляційною скаргою ОСОБА_4 на підставі ч. 4 ст. 399 КПК, оскільки апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просив скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Верховний Суд постановою від 08 травня 2025 року залишив без змін ухвалу судді Львівського апеляційного суду від 28 жовтня 2024 року, а касаційну скаргу ОСОБА_4 - без задоволення.
Посилаючись на норми ч. 2 ст. 459 КПК ОСОБА_4 звернувся до касаційного суду із заявою про перегляд постанови Верховного Суду від 08 травня 2025 року за нововиявленими обставинами.
Ухвалою колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 15 вересня 2025 року заяву ОСОБА_4 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами було залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам ст. 462 КПК та надано строк для усунення недоліків - 15 днів з дня отримання копії ухвали. 
Заявнику було також роз`яснено, що у разі неусунення у встановлений строк недоліків заяви, залишеної без руху, така заява повертається особі, яка її подала.
18 вересня 2025 року, на виконання вимог зазначеної ухвали, від ОСОБА_4 надійшла заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.
Однак, як убачається з її змісту, ОСОБА_4 не виконав вимоги ст. 462 КПК та не усунув недоліки, які були зазначені в ухвалі від 15 вересня 2025 року.
Так, у поданій заяві ОСОБА_4 знову посилається на той же лист Личаківського районного суду м. Львова від 14 серпня 2025 року, до якого додано завірену копію ухвали цього ж суду від 09 жовтня 2024 року. На думку заявника, зазначена ухвала підтверджує, що відповідне судове рішення постановлено суддею, а не слідчим суддею. Разом з тим, у поданій заяві знову відсутнє належне обґрунтування існування нововиявлених обставин, які відповідно до вимог статей 459 та 462 КПК є обов`язковою умовою для перегляду судового рішення на зазначених підставах.
Таким чином, ОСОБА_4 не усунув недоліків поданої заяви, яку залишено без руху, а тому вона підлягає поверненню.
Керуючись ч. 3 ст. 429, ч. 3 ст. 464 КПК, Верховний Суд
постановив:
Заяву про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Верховного Суду від 08 травня 2025 року, з усіма доданими до неї матеріалами,  повернути ОСОБА_4 . 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_5                                       ОСОБА_2                                   ОСОБА_3