УХВАЛА
11 вересня 2025 року                                                      
м. Київ
справа № 759/9508/16-ц
провадження № 61-7439ск25
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Осіяна О. М, 
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 24 лютого 2025 року та додаткову постанову Київського апеляційного суду від 31 березня 2025 року в провадженні за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), стягувач ОСОБА_2 в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_1,
ВСТАНОВИВ:
У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в якій просив:
визнати бездіяльність відповідальних осіб Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - Солом`янський РВ ДВС у м. Києві) - зловживання процесуальними правами та застосувати захід процесуального примусу: стягнути в дохід державного бюджету з відповідної особи штраф у виді трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;
зобов`язати відповідальних осіб Солом`янського РВ ДВС у м. Києві розрахувати заборгованість зі сплати аліментів у ВП НОМЕР_2, виходячи з розміру аліментів, визначеного судовим рішенням, а саме: 33% з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку - з дати початку стягнення аліментів - 06 липня 2016 року, враховуючи дохід за випискою з рахунку у Райфайзен банку, наявною у матеріалах виконавчого провадження, враховуючи утриманні податки, до листопада 2018 року включно;
зобов`язати відповідальних осіб Солом`янського РВ ДВС у м. Києві розрахувати заборгованість зі сплати аліментів у ВП НОМЕР_2, виходячи зі зміненого розміру і способу стягнення, визначеного судовим рішенням, а саме: 1059 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17 грудня 2018 року і до їх повноліття;
зобов`язати державного виконавця Солом`янського РВ ДВС у м. Києві повідомити відповідні установи про скасування 28 липня 2021 року судом постанов про арешт майна боржника, про обмеження в правах виїзду за межі України, керування транспортними засобами, користування вогнепальною зброєю, полювання, а також видалити відомості про скаржника з Єдиного реєстру боржників;
зобов`язати державного виконавця Солом`янського РВ ДВС у м. Києві перерахувати та надіслати розрахунок сторонам виконавчого провадження відповідно до пункту 4 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження»;
зобов`язати державного виконавця Солом`янського РВ ДВС у м. Києві окремо розрахувати та надати розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за останні 12 місяців, згідно заяви скаржника.
Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 04 липня 2022 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 28 березня 2024 року, закрито провадження в частині вимог скарги щодо зобов`язання відповідальних осіб Солом`янського РВ ДВС у м. Києві розрахувати заборгованість зі сплати аліментів у ВП № НОМЕР_1 та надіслати розрахунок сторонам виконавчого провадження відповідно до пункту 4 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження». В іншій частині скарги відмовлено.
Постановою Верховного Суду від 21 листопада 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
Постанову Київського апеляційного суду від 28 березня 2024 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постановою Київського апеляційного суду від 24 лютого 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 04 липня 2022 року скасовано, ухвалено нове судове рішення, яким скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
Зобов`язано відповідальних осіб Солом`янського РВ ДВС у м. Києві розрахувати заборгованість зі сплати аліментів у ВП НОМЕР_2, виходячи з розміру аліментів, визначеного судовим рішенням, а саме: 33% з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку - з дати початку стягнення аліментів - 06 липня 2016 року, враховуючи дохід за випискою з рахунку у Райфайзен банку, наявною у матеріалах виконавчого провадження, враховуючи утриманні податки, до листопада 2018 року включно.
Зобов`язано відповідальних осіб Солом`янського РВ ДВС у м. Києві розрахувати заборгованість зі сплати аліментів у ВП НОМЕР_2, виходячи зі зміненого розміру і способу стягнення, визначеного судовим рішенням, а саме: 1059 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17 грудня 2018 року і до їх повноліття.
Зобов`язано державного виконавця Солом`янського РВ ДВС у м. Києві окремо розрахувати та надати розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за останні 12 місяців, згідно заяви скаржника.
В іншій частині скарги відмовлено.
Додатковою постановою Київського апеляційного суду від 31 березня 2025 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.
Стягнено з Солом`янського РВ ДВС у м. Києві на користь ОСОБА_1 плачений судовий збір за подання апеляційної та касаційної скарги в загальному розмірі 550,90 грн.
У червні 2025 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду повторно надійшла касаційна скарга  ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 24 лютого 2025 року та додаткову постанову Київського апеляційного суду від 31 березня 2025 року.
Ухвалами Верховного Суду від 02 липня 2025 року та від 06 серпня 2025 року визнано наведені заявником підстави для пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень апеляційного суду неповажними, касаційну скаргу залишено без руху та надано заявнику строк для усунення недоліків щодо подання заяви про поновлення строку на касаційне оскарження та надати належні докази на підтвердження поважності причин пропуску цього строку.
У липні 2025 року та серпні 2025 року до суду касаційної інстанції надійшли матеріали на виконання вимог ухвал Верховного Суду від 02 липня 2025 року та від 06 серпня 2025 року.
Усуваючи недоліки касаційної скарги, заявник просить поновити строк на касаційне оскарження, оскільки оскаржувані судові рішення апеляційного суду  отримано 13 травня 2025 року за окремо поданою ним заявою, оскільки апеляційним судом не виконано вимоги статті 272 ЦПК України щодо направлення постанов апеляційного суду в паперовому вигляді. При цьому, ОСОБА_1 звертає увагу, що в матеріалах справи міститься звіт про направлення вихідної кореспонденції на ім`я заявника через систему «Електронний суд», проте заявник не має зареєстрованого електронного кабінету в системі «Електронний суд».
Зважаючи на те, що у касаційній скарзі містяться докази поважності пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень, вважаємо за можливе його поновити.
У касаційній скарзі заявник, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення апеляційної інстанції в частині відмови в задоволенні скарги та в частині часткового відшкодування судових витрат.
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України. 
Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
Підставою касаційного оскарження заявник зазначає порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, оскільки апеляційний суд не застосував положення статті 451 ЦПК України, а також застосував вимоги статті 141 ЦПК України, які не підлягали застосуванню замість статті 452 ЦПК України, яка не передбачає часткової компенсації судових витрат.
Також ОСОБА_1 вказує на необхідність формування Верховним Судом єдиної правозастосовчої практики щодо Глави 9 Розділу І ЦПК України, а саме застосування до державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, як до учасника справи, заходів процесуального примусу.
Касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України.
З урахуванням наведеного касаційне провадження у цій справі необхідно відкрити.
Керуючись статтями 390, 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду.
УХВАЛИВ:
Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.
Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного суду від 24 лютого 2025 року та додаткової постанови Київського апеляційного суду від 31 березня 2025 року.
Відкрити касаційне провадження у даній справі.
Витребувати із Святошинського районного суду міста Києва цивільну справу № 759/9508/16-ц за скаргою  ОСОБА_1 на бездіяльність Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), стягувач ОСОБА_2 в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_1.
Надіслати учасникам справи копії скарги та цієї ухвали, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 01 жовтня 2025 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді                                                                                        Н. Ю. Сакара
                                                                                                                   О. В. Білоконь
                                                                                                                   О. М. Осіян