ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

01 жовтня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 340/968/25	
(суддя Петренко О.С., м. Кропивницький)
Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Чередниченка В.Є. (доповідач),
                               суддів:  Шальєвої В.А., Іванова С.М.,     
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Серпантин Агро» на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13 травня 2025 року у справі №340/968/25 за позовом Головного управління ДПС у Кіровоградській області до товариства з обмеженою відповідальністю «Серпантин Агро» про надання дозволу на погашення податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі,-

                                                                 ВСТАНОВИВ: 

Головне управління ДПС у Кіровоградській області 14 лютого 2025 року звернулося до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Серпантин Агро» згідно з яким, з урахуванням уточнень, просить надати дозвіл на погашення податкового боргу в розмірі 346928,39 грн за рахунок майна ТОВ «Серпантин Агро», що перебуває у податковій заставі.
Позов обґрунтовано тим, що відповідач має податковий борг, погашення якого може бути здійснено за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13 травня 2025 року позов задоволено.
Суд, надав Головному управлінню ДПС у Кіровоградській області дозвіл на погашення податкового боргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Серпантин Агро» в сумі 346928,39  грн за рахунок майна, що перебуває у податковій заставі.
          Рішення суду мотивовано тим, що за відповідачем обліковується податковий борг в сумі 346928,39 грн, який у добровільному порядку не погашений, при цьому позивач вчинив необхідні дії, спрямовані на погашення боргу за рахунок грошових коштів боржника, зокрема направляв платіжні інструкції на примусове списання (стягнення) таких коштів до банківських установ, які були повернуті без виконання у зв`язку з відсутністю коштів на цих рахунках.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач оскаржив його в апеляційному порядку з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.
Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що суд першої інстанції при вирішенні спору виходив з факту наявності у відповідача узгодженого податкового боргу на загальну суму 346928,39 грн, водночас відповідачем упродовж квітня-травня 2025 року здійснено часткове погашення наявної заборгованості зі сплати орендної плати за земельні ділянки на загальну суму 47900 грн. (платіжна інструкція №255 від 17.04.2025 - 7900,00 грн., платіжна інструкція №256 від 23.04.2025 -10 000,00 грн., платіжна інструкція №257 від 13.05.2025 - 30000,00 грн.) та повністю погашено наявну заборгованість зі сплати єдиного податку з юридичних осіб (платіжна інструкція №253 від 02.04.2025 - 846,95 грн., платіжна інструкція №254 від 03.04.2025 - 10167,00 грн.), про що, з метою вирішення питання про зменшення заявлених позовних вимог, було проінформовано контролюючий орган.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції з`ясовано та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Серпантин Агро" зареєстроване як юридична особа та перебуває на обліку як платник податків, зборів та обов`язкових платежів за основним місцем обліку в Головному управлінні ДПС у Кіровоградській області.
За ТОВ  «Серпантин Агро» рахується податковий борг на загальну суму 346 928,39 грн, який складається з наступного.
за результатами самостійно поданого підприємством податкового розрахунку земельного податку №9019700248 вiд 07.02.2022 року по термінам сплати 30.06.2022, 01.08.2022, 30.08.2022, 30.09.2022, 31.10.2022, 30.11.2021, 30.12.2022, 30.01.2023 нараховано податкового зобов`язання на суму 104 446,18 грн., за рахунок часткової сплати у сумі 11201,19 грн. (плат.дор. №188 вiд 29.12.2022 на суму 6906,49 грн., плат.дор. №NCRC0OJGH8 вiд 27.12.2023 на 313,88грн., плат.дор. №O11C02LH74 вiд 02.01.2024 на 177,76 грн., плат.дор. №O5UC0OC7S6 вiд 30.05.2024 на 313,88 грн., плат.дор. № O6KC0A4N3Q вiд 20.06.2024 на 426,13грн., плат.дор. №O6SC0NP0NF вiд 28.06.2024 на 104,88 грн., плат.дор. №O74C0GZQWL вiд 04.07.2024 на 83,88 грн., плат.дор. №OA7C08ZXYA вiд 07.10.2024 на 374,89грн., плат.дор. №OBIC0LVGBO вiд 18.11.2024 на 588,88 грн., плат.дор. №OBTC006V10 вiд 29.11.2024 на 583,88 грн., плат.дор. №OC5C0TVILV вiд 05.12.2024 на 358,88 грн., плат.дор. №OCAC0IQ9BM вiд 10.12.2024 на 583,88 грн., плат.дор. №OCKC0YWYUI вiд 20.12.2024 на 383,88 грн.) залишок несплаченої заборгованості у сумі 93244,99 грн.;
за результатами самостійно поданого підприємством податкового розрахунку земельного податку №9012622128 вiд 31.01.2023 року по терміну сплати 02.03.2023, 30.03.2023, 01.05.2023, 30.05.2023, 30.06.2023, 31.07.2023, 30.08.2023, 02.10.2023, 30.10.2023, 30.11.2023, 02.01.2024, 30.01.2024 нараховано податкового зобов`язання на суму 180172,8 грн.;
за результатами самостійно поданого підприємством податкового розрахунку земельного податку №7903734 вiд 06.02.2024 року по терміну сплати 01.03.2024, 01.04.2024, 30.04.2024, 30.05.2024 нараховано податкового зобов`язання на суму 63120,48 грн.
Згідно з уточнюючою податковою декларацією платника єдиного податку третьої групи на період дії воєнного, надзвичайного стану в Українi №9315099215 вiд 04.02.2025 року нараховано податкове зобов`язання на суму 10390,12 грн.
12.04.2023 податковим органом відповідачу виставлено податкову вимогу форми «Ю» №0002947-1302-1128, яка була отримана платником та не оскаржена, однак станом на дату розгляду справи не виконана (а.с.24).
На підставі п.     95.5 ст. 95 ПК України     уповноваженою особою Головного управління ДПС у Кіровоградській області прийнято рішення №51/4-1128 від 29.06.2023 про стягнення коштів з платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу.
09.05.2024 Головним управлінням ДПС у Кіровоградській області прийнято рішення №28 про опис майна відповідача у податкову заставу (а.с.27).           Надання дозволу на погашення податкового боргу в розмірі 346928,39 грн. за рахунок майна ТОВ «Серпантин Агро», що перебуває у податковій заставі є предметом спору переданого на вирішення суду.
Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухваленні оскарженого рішення, враховуючи положення частини 1 статті 308 КАС України, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, виходить з наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України     визначено, що податковий борг - це сума грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
За змістом пункту 41.4 статті 41 Податкового кодексу України     органами стягнення є виключно контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 цього пункту, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці в межах своїх повноважень. Стягнення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску за виконавчими написами нотаріусів не дозволяється.
Відповідно до пунктів 87.1, 87.2 статті 87 Податкового кодексу України джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.
Джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.
Згідно з пунктами 88.1, 88.2 статті 88 Податкового кодексу України     з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.
Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення.
Підпунктом 14.1.155 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України встановлено, що податкова застава - це спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов`язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом. Податкова застава виникає на підставах, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до пункту 89.2 статті 89 Податкового кодексу України право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому. У разі якщо балансова вартість майна, на яке поширюється податкова застава, є меншою ніж сума податкового боргу платника податків, право податкової застави поширюється на таке майно.
Пунктом 89.3 статті 89 Податкового кодексу України визначено, що майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису. До акту опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу. Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг.
Відповідно до положень підпунктів 95.1 статті 95 Податкового кодексу України     контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Згідно з пунктом 95.3 статті 95 Податкового кодексу України стягнення коштів з рахунків/електронних гаманців платника податків у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих у центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
Контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.
Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу. Рішення контролюючого органу підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу та скріплюється гербовою печаткою контролюючого органу. Перелік відомостей, які зазначаються у такому рішенні, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Таким чином, продаж майна, яке перебуває у податковій заставі, здійснюється у разі недостатності або відсутності коштів за результатами заходів, здійснених з метою стягнення податкового боргу шляхом списання грошових коштів, які перебувають у власності божника, зокрема на його банківських рахунках.
Обов`язкові умови (обставини), наявність яких в своїй сукупності зумовлює виникнення у податкового органу права на звернення до суду із таким позовом, наступні: наявність у платника податків боргу зі сплати податків (зборів, обов`язкових платежів); сума заборгованості платника податків на момент звернення податкової служби до суду із позовом про надання дозволу на погашення боргу за рахунок майна платника має бути узгодженою у встановленому законодавством порядку; відсутність коштів на рахунках платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків; наявність майна платника податків боржника у податковій заставі.
Лише сукупність вказаних обставин наділяє податковий орган правом на звернення до суду з позовом про надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків.
Такий правовий висновок сформовано Верховним Судом у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 28.03.2023 у справі №440/11471/21.
З матеріалів справи вбачається, що станом на дату звернення позивача до суду з цим позовом за відповідачем обліковувався податковий борг в сумі 346928,39 грн, який у добровільному порядку не погашений.
Із повідомлень про повернення платіжних інструкцій, які долучені до матеріалів позову щодо стягнення заборгованості з  ТОВ «Серпантин Агро» вбачається, що кошти, необхідні для забезпечення виконання таких інструкцій, на рахунках платника у банку відсутні (а.с.32-44).
Згідно з вимогами   статті 95 Податкового кодексу України в разі недостатності коштів на рахунках платника податків контролюючий орган здійснює погашення податкового боргу шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває в податковій заставі.
Абзацом другим пункту 95.3 статті 95 Податкового кодексу України визначено, що контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.
Суд встановлено, що податковим керуючим здійснено опис майна відповідача, що підтверджується актом опису від 14.05.2024 №33 (а.с.28).
Враховуючи те, що наявність усіх умов для надання дозволу на погашення податкового боргу за рахунок майна, що перебуває в податковій заставі, зокрема: наявність у відповідача боргу зі сплати податків; сума заборгованості на момент звернення податкової служби до суду із позовом про надання дозволу на погашення боргу за рахунок майна платника є узгодженою; кошти на рахунках платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків відсутні; наявність майна платника податків боржника у податковій заставі, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення цього позову.
Щодо доводів апеляційної скарги про необхідність скасування рішення суду першої інстанції з підстав часткового погашення наявної заборгованості зі сплати орендної плати за земельні ділянки на загальну суму 47900 грн. (платіжна інструкція №255 від 17.04.2025 - 7900,00 грн., платіжна інструкція №256 від 23.04.2025 -10000,00 грн., платіжна інструкція №257 від 13.05.2025 - 30000,00 грн.) та повністю погашено наявну заборгованість зі сплати єдиного податку з юридичних осіб (платіжна інструкція №253 від 02.04.2025 - 846,95 грн., платіжна інструкція №254 від 03.04.2025 - 10167,00 грн.), суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Відповідно до частини 4 статті 308 КАС України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Зважаючи на те, що відповідач не надав доказів неможливості подання до суду першої інстанції вищезазначених квитанцій з причин, що об`єктивно не залежали від нього, колегія суддів зробила висновок про те, що надання до суду апеляційної інстанції таких квитанцій не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.
Судом апеляційної інстанції враховується і те, що платіжна інструкція №257 датована 13.05.2025 року в той час як рішення судом першої інстанції у цій справі було ухвалено 13.05.2025 року, тобто суд не міг при вирішенні цього спору врахувати зазначену квитанцію.
у справі «Пономарьов проти України» (Заява № 3236/03) Європейський суд з прав людини зазначив наступне: «…Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті домогтися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду…».
Тобто, повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків правосуддя, а не для здійснення нового розгляду справи.
На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення  без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -
                                                              ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Серпантин Агро» – залишити без задоволення, а рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13 травня 2025 року у справі №340/968/25 – без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
                    Повне судове рішення складено 01 жовтня 2025 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      В.Є. Чередниченко 

                               суддя                                                                      В.А. Шальєва 

                               суддя                                                                      С.М. Іванов