П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

15 вересня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/926/25	

 	Головуючий в 1 інстанції: Попов В.Ф.                                 Дата і місце ухвалення: 26.06.2025р., м. Одеса                                   	
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі:
головуючого  –   Ступакової І.Г.
суддів             –    Бітова А.І.
–          Лук`янчук О.В.
         
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 червня 2025 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

В січні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), в якому просив суд:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу грошового забезпечення у розмірі 854 869,53 грн., яке нараховане відповідно до довідки №113 від 05.12.2024р.;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) виплатити ОСОБА_1 повну суму грошового забезпечення у розмірі 854 869,53 грн., яке нараховане відповідно до довідки №113 від 05.12.2024р.;
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу повної суми збільшеної додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн. на місяць за період перебування на лікуванні у зв`язку із пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, а саме: 590 753,67 грн.;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 повну суму збільшеної додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн. на місяць за період перебування на лікуванні у зв`язку із пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, а саме: 590 753,67 грн.;
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період проходження служби з листопада 2018 року по вересень 2024 року (включно), а саме: 50 561,9 грн.;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період проходження служби з листопада 2018 року по вересень 2024 року (включно), а саме: 50 561,9 грн.;
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу індексації-різниці грошового забезпечення за період проходження служби з листопада 2018 року по вересень 2024 року (включно), а саме: 553 310,10 грн.;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення за період проходження служби з листопада 2018 року по вересень 2024 року (включно), а саме: 553 310,10 грн.;
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу повного посадового окладу за період проходження служби з листопада 2018 року по вересень 2024 року (включно), а саме: 106 178 грн.;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 повний посадовий оклад за період проходження служби з листопада 2018 року по вересень 2024 року (включно), а саме: 106  178,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що він проходив військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ) та з 19.09.2024р. вибув у розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 для виключення з військового обліку військовозобов`язаних як такого, що звільнений у відставку за підпунктом «б» (за станом здоров`я) п.3 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу». Відповідно до довідки №113 від 05.12.2024р. та оновленої довідки про нарахування додаткової винагороди, ОСОБА_1 за період з травня 2023 року по вересень 2024 року було нараховано грошове забезпечення в загальному розмірі 2 734 635,25 гривень. Проте, за період з травня 2023 року по вересень 2024 року ОСОБА_1 фактично виплачено грошове забезпечення у розмірі 1 879 765,72 гривень. Крім цього, ІНФОРМАЦІЯ_5 (військова частина НОМЕР_1 ) протиправно не нарахувало збільшену додаткову винагороду за період перебування на лікуванні та у відпустці у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини; додаткову винагороду з 25.05.2023р. по 31.05.2023р., жовтень 2023р., листопад 2023р., грудень 2023р., січень 2024р., квітень 2024р., травень 2024р., липень 2024р., у розмірі 590 753,67 грн.; за період проходження військової служби з листопада 2018 по вересень 2024 року позивачу не нараховувалась та не виплачувалась індексація грошового забезпечення, а за період з листопада 2018 року по вересень 2024 року не нараховувалась та не виплачувалась індексація-різниця грошового забезпечення. Також, за період проходження служби з листопада 2018 року по вересень 2024 року військовою частиною НОМЕР_1 не виплачувався на користь ОСОБА_1 повний посадовий оклад. Вважаючи таку бездіяльність відповідача щодо не проведення вищевказаних виплат протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26 червня 2025 року позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022р. №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування у відпустці за станом здоров`я внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 25.09.2023р. по 16.11.2023р., з 17.11.2023р. по 22.11.2023р. та з 09.02.2024р. по 29.02.2024р.
Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022р. №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування у відпустці за станом здоров`я внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 25.09.2023р. по 16.11.2023р., з 17.11.2023р. по 22.11.2023р. та з 09.02.2024р. по 29.02.2024р., з урахуванням фактично виплачених сум.
Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо невиплати ОСОБА_1 в повному обсязі індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2018р. по 31.12.2022р. та з 01.01.2024р. по 19.09.2024р. включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - березень 2018 року.
Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати і виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2018р. по 31.12.2022р. та з 01.01.2024р. по 19.09.2024р. із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - березень 2018 року, з урахуванням виплачених сум.
В задоволені іншої частини позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням в частині відмови в задоволенні позову щодо виплати повної суми збільшеної додаткової винагороди у розмірі 100  000,00 грн. на місяць за період перебування на лікуванні, у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, та у відпустці для лікування, а саме за періоди з 06.03.2024р. по 28.03.2024р., з 14.04.2024р. по 29.04.2024р., з 03.06.2024р. по 24.06.2024р., з 26.07.2024р. по 26.08.2024р., ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та не повне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення від 26.06.2025р. у відповідній частині з ухваленням щодо цих вимог по справі нового судового рішення - про задоволення його позову у повному обсязі.
В своїй скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні спору суд першої інстанції необґрунтовано виходив з того, що до матеріалів справи не надано документів (належних доказів) щодо перебування позивача на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, зокрема, у періоди з  06.03.2024р. по 28.03.2024р., з 14.04.2024р. по 29.04.2024р., з 03.06.2024р. по 24.06.2024р., з 26.07.2024р. по 26.08.2024р. із пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини. Суд прийняв до уваги лише наявність встановлених ОСОБА_1 діагнозів, залишивши поза увагою відомості, зазначені у виписках з медичної карти стаціонарного хворого, якими підтверджується факт перебування позивача на стаціонарному лікуванні безпосередньо у зв`язку з отриманим пораненням, що пов`язане із захистом Батьківщини. А відтак, за твердженнями апелянта, наявні правові підстави, передбачені Постановою №168, для виплати на його користь додаткової грошової винагороди у збільшеному розмірі. 
Південне ІНФОРМАЦІЯ_5 (військова частина НОМЕР_1 ) подало письмовий відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якому зазначило, що у період з  06.03.2024р. по 28.03.2024р. позивач перебував на лікуванні з діагнозом «Вірусний гепатит В, жовтянична форма, холестатичний варіант, середньої тяжкості», з 14.04.2024р. по 29.04.2024р. - з діагнозом «Вірусний гепатит В, жовтянична форма з холестатичним синдромом в стадії субкомпенсації», з 03.06.2024р. по 24.06.2024р. – з діагнозом «Реконвалесцент вірусного гепатиту В жовтянична форма, важкий перебіг. Ангіопатія сітківки обох очей». Тобто, ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні не у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, що є обов`язковою умовою для виплати додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою №168, у збільшеному розмірі. Що ж до періоду з 26.07.2024р. по 26.08.2024р., то відповідач зазначає, що підтвердження знаходження ОСОБА_1 на лікуванні у вказаний період до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) взагалі не надходило. 
У відповіді на відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначив, що у спірні періоди він  перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом «Наслідки мінно-вибухової травми (25.05.2023р.)», інші встановлені діагнози вважаються супутніми. В спірних правовідносинах має місце врахування супутніх діагнозів та повне ігнорування основного діагнозу. 
Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.
Оскільки ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) не скористалося правом на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції від 26.06.2025р., тому, на підставі ч.1 ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає правильність висновків суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 .
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 проходив військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ).
19.09.2024р. позивач вибув в розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 для виключення з військового обліку військовозобов`язаних, як звільненого у відставку за підпунктом «б» (за станом здоров`я) п.3 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» на підставі наказу командувача Національної гвардії України від 13.09.2024р. №244 о/с.
Позивач є учасником бойових дій відповідно до посвідчення серія НОМЕР_2 від 09.02.2016р.
Відповідно до довідки про обставини травми №3/9/2-16 від 11.08.2023р. майор ОСОБА_1 25.05.2023р. отримав вибухову травму. Вогнепальна травматична ампутація нижньої третини правої гомілки. Забій, опіки І ст. лівої гомілки. Забій попереку (первинна медична карта №1899 від 25.06.2023 видана в/ч НОМЕР_1 ). Травмування отримано під час виконання бойового завдання.
У період проходження служби позивач неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні у зв`язку із пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини.
Спірним у межах розгляду даної апеляційної скарги є право ОСОБА_1 на отримання збільшеної додаткової винагороди у розмірі 100  000,00 грн. на місяць за період перебування на лікуванні у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, за періоди з 06.03.2024р. по 28.03.2024р., з 14.04.2024р. по 29.04.2024р., з 03.06.2024р. по 24.06.2024р., з 26.07.2024р. по 26.08.2024р.
Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1  у відповідній частині суд першої інстанції виходив з того, що позивачем до матеріалів справи не надані документи (належні докази), з яких би вбачалося, що у вказані періоди він перебував на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я саме у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини або у відпустці для лікування після тяжкого поранення. 
Надаючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції колегія суддів виходить з наступного.
Спір у цій справі, серед іншого, виник у зв`язку із невиплатою військовослужбовцю збільшеної до 100 000 грн. додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку із отриманою травмою в період проходження військової служби під час воєнного стану.
Частиною першою статті 1 Закону України «Про Національну гвардію» від 13.03.2014р. №876-VII (далі - Закон №876-VII) передбачено, що Національна гвардія України є військовим формуванням з правоохоронними функціями, що входить до системи Міністерства внутрішніх справ України.
Національна гвардія України бере участь відповідно до закону у взаємодії зі Збройними Силами України у відсічі збройній агресії проти України та ліквідації збройного конфлікту шляхом ведення воєнних (бойових) дій, а також у виконанні завдань територіальної оборони (частина друга статті 1 Закону №876-VII).
Згідно з частиною першою статті 9 Закону №876-VII особовий склад Національної гвардії України складається з військовослужбовців та працівників.
Частиною другою статті 21 Закону №876-VII обумовлено, що військовослужбовці Національної гвардії України користуються правовими і соціальними гарантіями відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», цього Закону, інших актів законодавства.
Грошове забезпечення військовослужбовців Національної гвардії України здійснюється в порядку та розмірах, що визначаються Кабінетом Міністрів України (частина шоста статті 21 Закону №876-VII).
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначаються Законом України від 20.12.1991р. №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII).
Частиною другою статті 1-2 Закону №2011-XII передбачено, що у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Відповідно до частини першої статті 9 Закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Згідно з частиною другою статті 9 цього ж Закону до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Відповідно абзацу першого частини четвертої статті 9 Закону №2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Абзацом другим частини четвертої статті 9 Закону №2011-XII передбачено, що порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Указом Президента України від 24.02.2022р. №64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022р. №2102-IX, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України постановлено ввести в Україні воєнний стан.
Цього ж дня (24.02.2022р.) Указом Президента України від 24.02.2022р. №69/2022 на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.
Відповідно до пункту 4 Указу Президента України від 24.02.2022р. №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» Кабінет Міністрів України зобов`язаний невідкладно забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних із запровадженням правового режиму воєнного стану на території України.
Згідно з пунктом 6 Указу Президента України від 24.02.2022р. №69/2022 «Про загальну мобілізацію» Кабінету Міністрів України доручено забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних з оголошенням та проведенням загальної мобілізації.
На виконання цих указів Кабінет Міністрів України видав постанову «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022р. №168 (далі - Постанова №168), якою, серед іншого, передбачив на період дії воєнного стану виплату для військовослужбовців додаткової винагороди та встановив загальні умови щодо її виплати.
Так, відповідно до пункту 1 Постанови №168 (у первинній редакції) на період дії воєнного стану військовослужбовцям Національної гвардії виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 грн. щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів ,   - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
У первинній редакції Постанови №168 Кабінет Міністрів України визначив перелік військовослужбовців за видами військових формувань, на яких поширено дію цієї постанови, підстави та розмір вищевказаної додаткової винагороди, однак не визначив порядку та умов виплати такої додаткової винагороди, яких вимагала реалізація цитованих приписів указаної постанови.
Редакція зазначеної Постанови, в тому числі її пункту 1, неодноразово змінювалася.
Так, постановою Кабінету Міністрів України від 01.04.2022р. №400 (набрала чинності 02.04.2022р. та застосовується з 24.02.2022р.) пункт 1 Постанови №168 доповнено, серед іншого, абзацами такого змісту:
«Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які:
у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії;
захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення);
загинули (померли внаслідок отриманих після введення воєнного стану поранень, травм), - виплата здійснюється за весь місяць, у якому особа загинула (померла)».
З огляду на те, що конкретизація умов, визначених цитованим положенням пункту 1 Постанови №168, залежить від типу військового формування (роду військ), в якому проходить службу військовослужбовець, Кабінет Міністрів України постановою від 07.07.2022р. №793, доповнив Постанову №168 пунктом 2-1, яким установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, передбачених цією постановою, визначаються «керівниками відповідних міністерств та державних органів».
На виконання пункту 2-1 Постанови №168 (у редакції Постанови №43) наказом Міністерства внутрішніх справ України від 26.01.2023р. №37, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 31.01.2023р. за №194/39250, затверджено Порядок та умови виплати на період дії воєнного стану додаткової винагороди військовослужбовцям Національної гвардії України, яким визначено механізм виплати на період дії воєнного стану військовослужбовцям Національної гвардії України додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 Постанови №168.
Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих питань, пов`язаних із проходженням військової служби під час дії воєнного стану» від 28.06.2023р. №3161-IX (далі - Закон №3161-IX), який набрав чинності з 30.06.2023р., зокрема, з метою удосконалення процедури виплати додаткової винагороди під час дії воєнного та визначення законодавчого механізму врегулювання питань виплати такої додаткової винагороди під час дії воєнного стану військовослужбовцям, серед іншого, Закон №2011-XII доповнено статтею 9-2 такого змісту:
«Стаття 9-2. Додаткова винагорода військовослужбовцям під час дії воєнного стану. Під час дії воєнного стану військовослужбовцям щомісячно виплачується додаткова винагорода на умовах, у розмірах та в порядку, встановлених Кабінетом Міністрів України».
Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №3161-IX установлено, що в період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України від 24.02.2022р. №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022р. №2102-IX:
військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, а також здійснюють бойові (спеціальні) завдання, у період здійснення зазначених заходів (завдань) щомісячно виплачується додаткова винагорода від 30000 до 100000 гривень на умовах, у розмірах та в порядку, встановлених Кабінетом Міністрів України;
військовослужбовцям, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення, а також військовослужбовцям, які захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон), безвісно відсутні, інтерновані в нейтральні держави або є заручниками, щомісячно виплачується додаткова винагорода у розмірі 100000 гривень на умовах та в порядку, встановлених Кабінетом Міністрів України.
У зв`язку з прийняттям цього Закону Постанова №168 викладена в новій редакції постановою Кабінету Міністрів України від 09.08.2023р. №836 (далі - Постанова №836), набрала чинності з 11.08.2023р. Як зазначено у цій постанові, вона застосовується з 01.06.2023р.
Так, Постановою №836 вступну частину Постанови №168 викладено в новій редакції, відповідно до якої ця постанова ухвалюється Кабінетом Міністрів України на виконання Указів Президента України від 24.02.2022р. №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію», статті 9-2 Закону №2011-XII та абзаців другого - восьмого пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №3161-IX.
Цією постановою пункт 1 Постанови №168 викладено в новій редакції, а положення про виплату військовослужбовцям додаткової грошової винагороди, які раніше містилися у пункті 1 Постанови №168, перенесено у новий пункт 1-1 з істотними змінами, які, зокрема, більш чітко визначали умови диверсифікації розміру винагороди, у тому числі в обсязі до 50000 грн. Пунктом 1-2 встановлено, що «виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників)».
Пункт 2-1 викладено в новій редакції, якою передбачено, що «міністерства та державні органи за погодженням з Міністерством фінансів та Міністерством економіки визначають: …особливості виплати додаткової винагороди особам, зазначеним у пунктах 1-1 і 1-2 цієї постанови, у тому числі в частині встановлення переліку бойових (спеціальних) завдань та заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, для здійснення такої виплати, з урахуванням завдань, покладених на Національну гвардію ».
При цьому, Постановою №836 передбачено, що у разі зменшення розміру додаткової винагороди у зв`язку зі зміною відповідно до цієї постанови порядку, умов її виплати та розміру додаткової винагороди її перерахунок не здійснюється до набрання чинності цією постановою.
Відповідно до абзацу другого пункту 4 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №3161-IX та пункту 2-1 Постанови №168 у вказаній редакції Міністерство внутрішніх справ України наказом від 01.09.2023р. №729, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 04.09.2023р. за №1544/40600, затвердило Особливості виплати додаткової винагороди, винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду) та порядок і умови виплати одноразової винагороди військовослужбовцям Національної гвардії України, який набрав чинності 05.09.2023р.
Пунктом 15 Особливостей №729 передбачено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень, до таких наказів включаються військовослужбовці, зазначені в пункті 2 цих Особливостей, у тому числі такі, які:
у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, - з дня отримання такого поранення та за час стаціонарного лікування, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (у тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або за час такої відпустки.
З аналізу вказаних норм у їх сукупності слідує, що до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень включаються особи, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Сторонами у справі не заперечується та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 під час виконання бойового завдання 25.05.2023р. отримав мінно-вибухову травму (вогнепальна травматична ампутація нижньої третини правої гомілки, забій, опіки І ст. лівої гомілки, забій попереку), що підтверджується довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) №3/9/2-16 від 11.08.2023р.
Згідно виписки з медичної карти стаціонарного хворого №24/0680/т від 28.03.2024р. у період з 06 березня по 28 березня 2024 року ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом: Вірусний гепатит В (HBVHK+,HBsAg+), жовтянична форма, холестатичний варіант, середньої важкості. Наслідки МВТ: травматичної ампутації правої нижньої кінцівки на рівні середньої третини гомілки у вигляді сформованої ампутаційної кукси на рівні середньої та нижньої третини гомілки, хибного протезування правої нижньої кінцівки; ЗЧМТ: струсу головного мозку у вигляді нерізких церебрастічних проявів; акубаротравми у вигляді вушного шуму. Розлад адаптації допатологічного рівня у вигляді загострення акцентуйованих рис особистості внаслідок реакції особистості на захворювання. Хронічний вазомоторний риніт. Хронічний тонзиліт, компенсована форма. Вірусний гепатит В (HBV ДНК позитивний), помірна активність.
При цьому, як слідує зі змісту вказаної виписки, з 06.03.2024р. ОСОБА_1 перебував на лікуванні та обстеженні з приводу протезування, під час якого 23.03.2024р. були виявлені ознаки вірусного гепатиту.
Зазначене, на думку колегії суддів, дає підстави для висновку, що перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні у період з 06.03.2024р. по 28.03.2024р. мало місце у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а тому за вказаний період на користь позивача мала бути виплачена відповідачем додаткова винагорода, передбачена Постановою №168.
Згідно виписки з медичної карти стаціонарного хворого №24/1199/т від 29.04.2024р. у період з 14 квітня по 29 квітня 2024 року ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом: наслідки вибухової травми (25 травня 2023 року) закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, акубаротрами, вогнепальної травматичної ампутації правої нижньої кінцівки на рівні нижньої третини правої гомілки, ампутації правої нижньої кінцівки на рівні нижньої третини гомілки, хірургічної обробки рани кукси правої гомілки, формування кукси на рівні нижньої третини правої гомілки, хибного протезування у вигляді ампутаційної кукси на рівні середньо-нижньої третини правої гомілки, сформованого постопераційного рубця кукси правої гомілки, тимчасового протезування правої нижньої кінцівки зі значним порушенням функції опори та ходьби правої нижньої кінцівки; вегетативно-судинного розладу субкомпенсованого, астено-невротичного синдрому, посттравматичного з помірним інсомнічним розладом, вушного шуму. Вірусний гепатит В (HBs Ag+, HBV ДНК+) жовтянична форма з холестатичним синдромом в стадії субкомпенсації. Агніопатія сітківки обох очей.
Тобто, основним діагнозом позивача у вказаний період було наслідки вибухової травми (25 травня 2023 року), а не вірусний гепатит В (HBs Ag+, HBV ДНК+) жовтянична форма з холестатичним синдромом в стадії субкомпенсації, агніопатія сітківки обох очей, про що зазначив суд першої інстанції. Суд врахував супутній діагноз та залишив поза увагою основний діагноз ОСОБА_1 , дійшов помилкового висновку про відсутність у позивача права на отримання за вказаний період додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою №168.
Виписка з медичної карти стаціонарного хворого №24/1199/т від 29.04.2024р., на думку колегії суддів, підтверджує факт перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні безпосередньо у зв`язку з отриманим пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини.
Аналогічного висновку колегія суддів доходить і щодо періоду з 03 червня по 24 червня 2024 року, оскільки згідно виписки з медичної карти стаціонарного хворого №24/1689/т від 24.06.2024р. у вказаний період ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом: наслідки вибухової травми (25 травня 2023 року). Травматична ампутація правої нижньої кінцівки на рівні с/з правої гомілки, стан після ПХО рани правої гомілки, формування кукси правої гомілки 25.05.2023р., у вигляді сформованої кукси правої гомілки, протезування кукси правої гомілки. Хронічний вазомоторний риніт; хронічний тонзиліт, компенсована форма, викривлення носової перетинки «S» з частковим порушенням дихання. Реконвалесцент вірусного гепатиту В (HBV ДНК+) жовтянична форма, важкий перебіг. Ангіопатія сітківки обох очей.
Колегія суддів звертає увагу, що наявність інших діагнозів або захворювань, які не пов`язані з пораненням та, відповідно, із захистом Батьківщини, не може бути підставою для не нарахування та невиплати додаткової винагороди у розмірі 100  000,00 грн. у розрахунку на місяць, передбаченої Постановою №168.
Що ж посилань апелянта на перебування його на стаціонарному лікуванні у період з 26.07.2024р. по 26.08.2024р., то колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази того, що таке лікування мало місце у зв`язку з отриманим пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини. Свідоцтво про хворобу №531/4, на яке посилається ОСОБА_1 , таких відомостей не містить, в ньому лише вказані періоди, під час яких позивач перебував на стаціонарному обстеженні та лікуванні.
В свою чергу, у відзиві на апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) зазначає, що підтвердження знаходження ОСОБА_1 на лікуванні у вказаний період до відповідача взагалі не надходило. 
За наведених обставин колегія суддів не вбачає підстав для задоволення позову у відповідній частині. 
Підсумовуючи викладене у сукупності колегія суддів вважає обґрунтованими позовні вимоги ОСОБА_1 , заявлені до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), щодо виплати збільшеної додаткової винагороди у розмірі 100  000,00 грн. на місяць за період перебування позивача на стаціонарному лікуванні, у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, з 06.03.2024р. по 28.03.2024р., з 14.04.2024р. по 29.04.2024р. та з 03.06.2024р. по 24.06.2024р.
Висновки суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову в цій частині ґрунтуються на не правильному застосуванні норм матеріального права та не повному з`ясуванні обставин справи. 
Відповідно до п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
На підставі викладеного, керуючись п.1, п.4 ч.1 ст.317 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції частково задовольняє таку скаргу, скасовує рішення суду від 26.06.2025р. в частині відмови в задоволенні позову про виплату збільшеної додаткової винагороди у розмірі 100  000,00 грн. на місяць за період перебування позивача на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, з 06.03.2024р. по 28.03.2024р., з 14.04.2024р. по 29.04.2024р. та з 03.06.2024р. по 24.06.2024р., з ухваленням в цій частині по справі нового судового рішення – про задоволення позову ОСОБА_1 .
В іншій частині оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, як таке, що не оскаржено в апеляційному порядку. 
Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, тому постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 308, 311, п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -          
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. 
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 червня 2025 року скасувати в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 щодо виплати збільшеної додаткової винагороди у розмірі 100  000,00 грн. на місяць за період перебування позивача на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини.
Ухвалити в цій частині по справі нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо не нарахування та не виплати на користь ОСОБА_1 додаткової винагороди у розмірі 100  000,00 грн. у розрахунку на місяць, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022р. №168, за періоди перебування позивача на стаціонарному лікуванні, у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, з 06.03.2024р. по 28.03.2024р., з 14.04.2024р. по 29.04.2024р. та з 03.06.2024р. по 24.06.2024р.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 додаткову винагороду у розмірі 100  000,00 грн. у розрахунку на місяць, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022р. №168, за періоди перебування позивача на стаціонарному лікуванні, у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, з 06.03.2024р. по 28.03.2024р., з 14.04.2024р. по 29.04.2024р. та з 03.06.2024р. по 24.06.2024р.
В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 червня 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.
Повний текст судового рішення виготовлений 15 вересня 2025 року.

Головуючий:                                                                                                                     І.Г. Ступакова
Судді:                                                                                                                                А.І. Бітов
                                                                                                                                        О.В. Лук`янчук