ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5346/25 Справа № 212/5801/16-ц 	  	Суддя у 1-й інстанції - Колочко О. В. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2025 року                                                         м. Кривий Ріг
справа № 212/5801/16-ц 
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – судді Остапенко В.О.,
суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.
секретар судового засідання Дяченко Д.П.
сторони:
заявник Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-консалтингова компанія «Престиж»
боржники ОСОБА_1 , ОСОБА_2 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 березня 2025 року, яка постановлена суддею Колочко О.В. в м. Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 13 березня 2025 року, 

УСТАНОВИВ:

В лютому 2025 року ТОВ «Інвестиційно-консалтингова компанія «Престиж» звернулось до суду з заявою про заміну стягувача його правонаступником у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування заяви посилається на те, що рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 грудня 2016 року у цивільній справі № 212/5801/16-ц стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором № 0Ф12И4866Д (№ 10417971000) від 07 листопада 2006 року по процентах та кредиту у розмірі 24 989 швейцарських франків 76 сантимів та по пені у розмірі 17 537 грн 38 коп. 
Додатковим рішенням у вказаній справі від 24 січня 20217 року абзац другий резолютивної частини рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 грудня 2016 року викладено в такій редакції: «Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором № 0Ф12И4866Д (№ 10417971000) від 07 листопада 2006 року по процентах та кредиту у загальному розмірі 24 989 швейцарських франків 76 сантимів, з яких 22 902 швейцарських франків 05 сантимів - заборгованість за кредитом, 2 087 швейцарських франків 71 сантимів - заборгованість за відсотками, та по пені у загальному розмірі 17 537 грн 38 коп, з яких 8 157 грн 08 коп - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, 9 380 грн 30 коп - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за відсотками». 
Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 червня 2018 року рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 грудня 2016 року та Додаткове рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 січня 2017 року залишені без змін.
Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 квітня 2024 року, що набрала законної сили 11 жовтня 2024 року, замінено стягувача у цивільній справі № 212/5801/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, з Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт».
31 січня 2025 року ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» та ТОВ «Інвестиційно-Консалтингова Компанія «Престиж» укладено договір про відступлення права вимоги №31-01/ФК-25, згідно якого до ТОВ «ІКК «Престиж» від ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» перейшли права вимоги до ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту № 0Ф12И4866Д від 07 листопада 2006 року та до ОСОБА_2 за договором поруки № 0Ф12И4866-П від 07 листопада 2006 року. Зазначив, що у відповідності до положень договору ТОВ «ІКК «Престиж» оплачена вартість права вимоги, а тому право грошової вимоги до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 перейшло до ТОВ «ІКК «Престиж». У зв`язку із чим просить замінити стягувача на його правонаступника.
Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 березня 2025 року заяву задоволено.
Замінено стягувача у виконавчому провадженні з виконання рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ухваленого у цивільній справі №212/5801/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-Консалтингова Компанія «Престиж».
В апеляційних скаргах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , кожен окремо, посилаючись на незаконність ухвали суду першої інстанції, порушення норм матеріального права, просять скасувати ухвалу суду та ухвалити у справі нове рішення, яким відмовити у задоволенні заявлених ТОВ «Інвестиційно-консалтингова компанія «Престиж» вимог.
Апеляційні скарги мотивовані тим, що апелянтами у цій цивільній справі були подані клопотання про ознайомлення з матеріалами цивільної справи та переведення матеріалів справи в електронний формат, мотивуючи це клопотання перебуванням в теперішній час за межами України, неможливістю повернення в Україну через загрозу життю та здоров`ю щоденними ракетними та дроновими атаками російських агресорів, та не надсиланням відповідачам матеріалів позовної заяви ПАТ «УкрСиббанк», що має суттєве значення для подання заперечень у справі через відсутність розрахунку заборгованості при передачі права вимоги від ПАТ «УкрСиббанк» до ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт», та від ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» до ТОВ «Інвестиційно-Консалтингова Компанія «Престиж».
Зазначають, що всупереч положень ст.1050 ЦК України, в позовній заяві поданій до суду в вересні 2016 року ПАТ «УкрСиббанк» вимагав стягнення в сумі 24 989,76 швейцарських франків, з яких: 22902,05 швейцарських франків заборгованість за кредитом та 2 087,71 швейцарських франків прострочена заборгованність по відсотках, та 07.12.2016р. Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу було задоволено позов банку та винесено рішення про стягнення заборгованості в сумі 24 989,76 швейцарських франків, з яких: 22 902,05 швейцарських франків заборгованість за кредитом, 2 087,71 швейцарських франків прострочена заборгованність по відсотках. Копія позовної заяви ПАТ «УкрСиббанк» про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0Ф12И4866Д від 07 листопада 2006 року (з додатками) у справі № 212/5801/16-ц Жовтневим районим судом м.Кривого Рогу позивачам не направлялась та нами не отримувалась.
Крім того, як стало відомо апелянтам з заяви про заміну сторони виконавчого провадження, поданої ТОВ «ФК «УКРФІНСТАНДАРТ» в 2024 році до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу, при передачі документів в 2024 році від ПАТ «УкрСиббанк» до ТОВ «ФК «УКРФІНСТАНДАРТ», а пізніше відповідно і від ТОВ «ФК «УКРФІНСТАНДАРТ» до ТОВ «ІКК «Престиж», розрахунок заборгованості перед ПАТ «УкрСиббанк» на суму 29 465,43 швейцарських франків 43 сантимів, з яких: основна сума боргу 15 709,96 швейцарських франків, 13 755,47 швейцарських франків проценти, не передавався, тому, яким чином було нараховано цю суму заборгованості, всуперечь вимогам положень ЦПК України та рішень Верховного Суду України, не відомо.
Відзиви на апеляційну скаргу не подано. 
Заслухавши суддю-доповідача, боржника ОСОБА_1 , який підтримав доводи апеляційних скарг та просив їх задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін, з наступних підстав.
Як установлено судом та убачається із матеріалів справи, рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 грудня 2016 року у цивільній справі № 212/5801/16-ц стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором № 0Ф12И4866Д (№ 10417971000) від 07 листопада 2006 року по процентах та кредиту у розмірі 24 989 швейцарських франків 76 сантимів та по пені у розмірі 17 537 грн 38 коп. 
Додатковим рішенням у вказаній справі від 24 січня 20217 року абзац другий резолютивної частини рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 грудня 2016 року викладено в такій редакції: «Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором № 0Ф12И4866Д (№ 10417971000) від 07 листопада 2006 року по процентах та кредиту у загальному розмірі 24 989 швейцарських франків 76 сантимів, з яких 22 902 швейцарських франків 05 сантимів - заборгованість за кредитом, 2 087 швейцарських франків 71 сантимів - заборгованість за відсотками, та по пені у загальному розмірі 17 537 грн 38 коп, з яких 8 157 грн 08 коп - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, 9 380 грн 30 коп - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за відсотками». 
Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 червня 2018 року рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 грудня 2016 року та Додаткове рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 січня 2017 року залишені без змін.
Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 квітня 2024 року, що набрала законної сили 11 жовтня 2024 року, замінено стягувача у цивільній справі № 212/5801/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, з Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт».
31 січня 2025 року ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» та ТОВ «Інвестиційно-Консалтингова Компанія «Престиж» укладено договір про відступлення права вимоги №31-01/ФК-25, згідно якого до ТОВ «ІКК «Престиж» від ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» перейшли права вимоги до ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту № 0Ф12И4866Д від 07 листопада 2006 року та до ОСОБА_2 за договором поруки № 0Ф12И4866-П від 07 листопада 2006 року. Зазначив, що у відповідності до положень договору ТОВ «ІКК «Престиж» оплачена вартість права вимоги, а тому право грошової вимоги до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 перейшло до ТОВ «ІКК «Престиж». 
Задовольняючи заяву ТОВ «Інвестиційно-Консалтингова Компанія «Престиж» про заміну стягувача його правонаступником, суд першої інстанції виходив з наявності правових підстав для задоволення вказаної заяви, оскільки у справі відбулась заміна стягувача, зокрема правонаступником ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» є ТОВ «ІКК «Престиж».
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне. 
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчим провадженням як завершальною стадією судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вважається сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Виконання судового рішення є невід`ємною та заключною частиною судового процесу, яка поєднана із попередніми єдиною та основною метою всього судочинства, яке полягає у захисті прав і охоронюваних законом інтересів осіб.
Згідно із частиною першою та другою статті 15 Закону сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.
Відповідно до абзацу першого частини п`ятої статті 15 Закону, у разі вибуття однієї зі сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
Згідно зі статтею 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.
Відповідно до статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особи).
Процесуальне правонаступництво - це заміна сторони у справі іншими особами у зв`язку з переходом до цих осіб матеріальних прав і обов`язків попередньої особи та може мати місце на будь-якій стадії судового провадження.
Виконавче провадження є однією зі стадій судового провадження, яка завершує його. Ця стадія розпочинається з набранням судовим рішенням законної сили або за інших умов, установлених законом. За законом на стадії виконавчого провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження.
Заміна сторони виконавчого провадження правонаступником у виконавчому провадженні, тобто здійснення процесуального правонаступництва після набрання судовим рішенням законної сили, полягає в поширенні на правонаступників законної сили судового рішення. При цьому на правонаступників законна сила судового рішення поширюється усіма своїми правовими наслідками - незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю.
Така заміна є прийнятною, зокрема, у правовідносинах, що допускають правонаступництво. Підставою процесуального правонаступництва (заміни сторони виконавчого провадження) є наступництво у матеріальних правовідносинах, внаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Передання права вимоги (цесія) є заміною кредитора в зобов`язанні шляхом передання ним своїх прав іншій особі за правочином (ч. 1 ст. 512 ЦК України). Внаслідок вчинення правочину (наприклад, договору купівлі-продажу) новий кредитор отримує всі права первісного кредитора за зобов`язаннями, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 514 ЦК України). Тобто, цесія – це уступка, на платній або безоплатній основі кредитором (цедентом) свого права вимагати гроші чи інші цінності, на користь третьої особи (цесіонарій), до якої за договором про відступлення права вимоги (договір цесії) переходить визначений таким договором обсяг прав вимагати від боржника виконання ним свого боргового зобов`язання перед цесіонарієм, яке виникло в нього перед первісним кредитором (цедентом).
Згідно статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).  Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина перша статті 1078 ЦК України). Тобто, факторинг є договором про надання послуг фінансовою установою, мета якого є отримання клієнтом коштів у вигляді фінансування в обмін на передане ним право вимоги.
Вищевикладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у Постанові від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13, та висновками Верховного Суду, у Постанові від 15 травня 2019 року у справі № 370/2464/17, та у Постанові від 30 січня 2019 року у справі № 2-230/11 (провадження № 61-46230св18).
У постанові від 12 жовтня 2022 року у справі № 183/4196/21 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що тільки в ЦПК України врегульовано правило заміни сторони виконавчого провадження, порушеного через необхідність виконання рішення «не судового» органу, та дійшла такого висновку: заява про заміну сторони виконавчого провадження, відкритого на виконання виконавчого напису нотаріуса, підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.
Велика Палата Верховного Суду вказала, що врегулювання цього питання саме нормами ЦПК України обумовлено відсутністю спору між стороною виконавчого провадження та виконавцем, що свідчить про відсутність потреби в задіянні суду адміністративної юрисдикції, оскільки сторона виконавчого провадження не оспорює його рішень, дій чи бездіяльності, бо вирішення вказаного питання перебуває поза межами компетенції виконавця. Однак саме цивільний суд спроможний кваліфіковано встановити, чи є правонаступником заявник, який просить замінити собою попереднього учасника виконавчого провадження.
Заміна сторони у виконавчому написі, вчиненому нотаріусом, та заміна сторони у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса є відмінними правовими категоріями, оскільки заміна сторони у виконавчому провадженні є можливою виключно у разі відкриття відповідного виконавчого провадження, що передбачено спеціальним правилом статті 15 Закону України «Про виконавче провадження». 
Велика Палата Верховного Суду в контексті фактичних обставин справи та зумовленого ними застосування норм процесуального права зазначає, що до відкриття виконавчого провадження у порядку, визначеному статтею 442 ЦПК України, може бути замінено боржника або стягувача лише у виконавчому листі, яким у системному розумінні з пунктом 1 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» є виконавчий документ, виданий судом у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, ухвалених у цивільних справах, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів.
Матеріали справи не містять доказів повного виконання судового рішення, яким стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» та на користь ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» заборгованість по кредитному договору.
Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання виконавчого напису нотаріуса, при цьому реалізувати право на примусове стягнення сум визначених виконавчим написом нотаріуса можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні.
Таким чином, висновок суду щодо правомірності набуття права вимоги новим кредитором - ТОВ «ІКК «Престиж», є обґрунтованим.
Доводи апеляційних скарг боржників про те, що всупереч положень ст.1050 ЦК України, в позовній заяві поданій до суду в вересні 2016 року ПАТ «УкрСиббанк» вимагав стягнення в сумі 24 989,76 швейцарських франків, з яких: 22902,05 швейцарських франків заборгованість за кредитом та 2 087,71 швейцарських франків прострочена заборгованність по відсотках, та 07 грудня 2016 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу було задоволено позов банку та винесено рішення про стягнення заборгованості в сумі 24 989,76 швейцарських франків, з яких: 22 902,05 швейцарських франків заборгованість за кредитом, 2 087,71 швейцарських франків прострочена заборгованність по відсотках та про те, що копія позовної заяви ПАТ «УкрСиббанк» про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0Ф12И4866Д від 07 листопада 2006 року (з додатками) у справі № 212/5801/16-ц Жовтневим районим судом м.Кривого Рогу позивачам не направлялась та нами не отримувалась, є незгодою з рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 07 грудня 2016 року та не може бути підставою для відмови в задоволенні заяви ТОВ «Інвестиційно-консалтингова компанія «Престиж» звернулось до суду з заявою про заміну стягувача його правонаступником.
Посилання апелянтів в апеляційних скаргах на неможливість ознайомлення з матеріалами справи через перебуванням останніх в теперішній час за межами України та відсутністю матеріалів заяви в електронному суді, колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки відповідно до листа суду першої інстнації від 07 березня 2025 року заява ТОВ «Інвестиційно-Консалтингова Компанія «Престиж» про заміну сторони у виконавчому провадженні та додані до неї документи доставлені до зареєстрованого електронного користувача ЄСІТС ОСОБА_2 та перевіркою електронного кабінету встановлено відповідність доданих до заяви додатків, направлених до суду іншим учасникам справи (а.с155).
Посилання апелянтів в апеляційній скарзі на відсутність розрахунку заборгованості при передачі права вимоги від ПАТ «УкрСиббанк» до ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт», та від ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» до ТОВ «Інвестиційно-Консалтингова Компанія «Престиж» колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки при передачі прав вимоги будь який розрахунок заборгованості не проводився, право відступлення вимоги набуто ТОВ «Інвестиційно-Консалтингова Компанія «Престиж» в межах виконавчого провадження з виконання рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 07 грудня 2016 року. 
Колегія суддів зауважує, що аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, постановив ухвалу, яка відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані, підтверджуються письмовими доказами та не спростовуються доводами, викладеними в апеляційній скарзі. 
За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвалу суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду - залишенню без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд, 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Ухвалу Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 березня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Повне судове рішення складено 16 жовтня 2025 року. 

Головуючий: 

Судді: