Справа № 309/646/25

Закарпатський апеляційний суд

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.10.2025                 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І. С., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/334/25, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Хустського районного суду Закарпатської області від 20.03.2025.  
Цією постановою :
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, мешканець АДРЕСА_1 , непрацюючий, раніше притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП, визнаний винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 5 ст. 126 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 (дві тисячі чотириста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 05 (п`ять) років, без оплатного вилучення транспортного засобу. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605 грн 60 коп. судового збору.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 244157 від 11.02.2025 та постанови судді від 20.03.2025 вбачається, що ОСОБА_1 11.02.2025 о 11 год 40 хв у м. Хуст по вул. Львівській, 90, керував транспортним засобом марки «Opel Combo», д.н.з. НОМЕР_1 , та при зміні напрямку руху не переконався в безпеці та скоїв зіткнення з транспортними засобами марки «Volkswagen Caddy», д.н.з. НОМЕР_2 та «Audi A6», д.н.з. НОМЕР_3 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху України.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 216907 від 11.02.2025 та постанови судді від 20.03.2025 вбачається, що ОСОБА_1 11.02.2025 о 11 год 40 хв у м. Хуст по вул. Львівській, повторно протягом року керував транспортним засобом марки «Opel Combo», д.н.з. НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами, чим порушив вимоги п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху України.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді від 20.03.2025 та закрити провадження у справі за ст. 124 та ч. 5 ст. 126 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень. Суд безпідставно взяв до уваги наявні у матеріалах справи письмові пояснення свідків, оскільки такі не були допитані безпосередньо під час судового розгляду. Звертає увагу на те, що визнання особою вини при відсутності інших об`єктивних доказів не може бути безумовною підставою для притягнення такої особи до адміністративної відповідальності. Він не був присутній при складанні протоколу і йому не було роз`яснено його права, а також не вручено копії протоколів, що є істотним порушенням права на захист. Вказує і на те, що складені щодо нього протоколи складені в порушення вимог ст. 254-256 КУпАП та не містить повного викладу суті правопорушень. 

-2-

Будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_1 , потерпілі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , на розгляд справи щодо ОСОБА_1 не з`явилися, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляли, відомостей про поважність причин неявки не надали. Останні повідомлені за допомогою смс-повідомлення, про що свідчать відповідні довідки про доставку. Разом із тим, потерпілі повідомлені поштовим зв`язком, а ОСОБА_1 також надсилалось повідомлення про час та місце розгляду справи, однак таке повернулось до апеляційного суду без вручення адресату з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Указані обставини свідчать про те, що апеляційним судом вжито всіх можливих заходів щодо повідомлення учасників справи про час та місце її розгляду, у зв`язку з чим вони вважаються належним чином повідомленими. При цьому, за змістом ст. 294 КУпАП участь особи, яка притягується до відповідальності, чи потерпілих в апеляційному розгляді справи, не є обов`язковою. Тому, враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип – верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 і потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що не може розцінюватись як порушення їх прав, передбачених ст. 268, 269 КУпАП.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані по справі докази, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. 
За змістом ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.
Відповідно до вимог ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Диспозиція ст. 124 КУпАП передбачає порушення учасниками дорожнього руху, правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Відповідно до п. 10.1 Правил дорожнього руху України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
Частина 5 статті 126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, вчинене повторно протягом року.
Відповідно до пп. «а» п. 2.1 Правил дорожнього руху України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Зазначені вимоги кореспондуються з положеннями ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» № 3353-XII вiд 30.06.1993.
Суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діяннях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 5 ст. 126 КУпАП.
-3-

Винуватість у вчиненні ОСОБА_1 передбачених ст. 124, ч. 5 ст. 126 КУпАП адміністративних правопорушень, підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та наведених у постанові доказів.
Протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 244157 від 11.02.2025 підтверджено, що ОСОБА_1 11.02.2025 о 11 год 40 хв у м. Хуст по вул. Львівській, 90, керував транспортним засобом марки «Opel Combo», д.н.з. НОМЕР_1 , та при зміні напрямку руху не переконався в безпеці та скоїв зіткнення з транспортними засобами марки «Volkswagen Caddy», д.н.з. НОМЕР_2 та «Audi A6», д.н.з. НОМЕР_3 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху України.
Протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 216907 від 11.02.2025 підтверджено, що ОСОБА_1 11.02.2025 о 11 год 40 хв у м. Хуст по вул. Львівській, повторно протягом року керував транспортним засобом марки «Opel Combo», д.н.з. НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами, чим порушив вимоги п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху України.
Викладені у вказаних протоколах обставини та висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 5 ст. 126 КУпАП, також підтверджується наявними у матеріалах справи доказами в їх сукупності, а саме: схемою місця дорожньо-транспортної пригоди від 11.02.2025, яка особисто підписана ОСОБА_1 без зауважень або скарг; письмовими поясненнями ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , частково поясненнями ОСОБА_1 ; довідками начальника сектору адміністративної практики Хустського РУП ГУ НП в Закарпатській області Біляк Г. від 11.02.2025 про те, що 15.10.2024 ОСОБА_1 притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП, отримував посвідчення водія серії НОМЕР_4 від 10.06.2004, яке станом на 11.02.2025 має статус «вилучено»; копіями постанов серії ЕНА № 3270408 від 15.10.2024 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та серії ЕНА № 4053217 від 11.02.2025 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП.
При оцінці зібраних у справі доказів враховується й те, що вимоги КУпАП та інших нормативно-правових актів при збиранні доказів та фіксуванні обставин дорожньо-транспортної пригоди порушені не були.
Апеляційний суд, дослідивши зібрані по справі докази, враховуючи наведене вище вважає, що суддею місцевого суду дана вірна оцінка наявним у справі доказам, а тому висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні, передбачених ст. 124, ч. 5 ст. 126 КУпАП адміністративних правопорушень є таким, що відповідає фактичним обставинам справи, наявним у матеріалах справи доказам і узгоджується з вимогами закону.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено будь-яких даних, які б давали підстави вважати, що поліцейський – інспектор Хустського РУП ГУ НП в Закарпатській області Бурмін В. С. був упередженим при складанні протоколів щодо ОСОБА_1 , і що в нього були підстави фальсифікувати такий. Тому, суд приходить до висновку, що вказаний інспектор при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв в межах наданих йому повноважень, протоколи ним складено згідно вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 та згідно вимог ст. 256 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що не був присутній при складанні протоколу і йому не було роз`яснено його права, а також не вручено копії протоколів, що є істотним порушенням права на захист, апеляційний суд відхиляє, оскільки такі не знаходять свого підтвердження та повністю спростовуються змістом 

-4-

протоколів, з яких убачається, що своїми підписами ОСОБА_1 підтвердив, що права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, йому роз`яснені, зі змістом протоколів він ознайомлений, їх копії отримав, внесені про нього дані – правильні. 
При цьому, в апеляційній скарзі не вказується на те, що наявні у протоколах підписи не належать ОСОБА_1 . 
Доказів, які б свідчили про те, що вказані в протоколах підписи підроблені, в матеріалах справи не має і ОСОБА_1 таких не надано. 
Також у матеріалах справи відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 звертався до відповідних органів із заявами про незаконність дій поліцейського та підробку його підписів. 
Не встановлено під час розгляду апеляційної скарги й будь-яких відомостей про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, примусу чи інших дій, які призвели до примусового підписання протоколів та відмови надання пояснень з приводу обставин, що мали місце. На такі дані також не вказується в апеляційній скарзі.
Тому, апеляційний суд приходить до висновку про те, що поліцейський при виконанні своїх посадових обов`язків діяв виключно у межах наданих йому повноважень.
Безпідставними та такими, що не знаходять свого підтвердження, є і доводи апеляційної скарги про те, що протоколи відносно ОСОБА_1 складені з порушенням вимог ст. 254-256 КУпАП та не містять повного викладу суті правопорушень. При цьому, зі змісту протоколів за ст. 124 та ч. 5 ст. 126 КУпАП вбачається, що такі складені уповноваженою на те особою, містять всі необхідні і передбачені ст. 256 КУпАП відомості, у тому числі чітко та зрозуміло викладено суть правопорушень, які полягають у порушенні ОСОБА_1 вимог п. 10.1 та 2.1 «а» Правил дорожнього руху України. 
Неспроможними є і доводи апеляційної скарги про те, що суд безпідставно взяв до уваги наявні у матеріалах справи письмові пояснення свідків, оскільки такі не були допитані безпосередньо під час судового розгляду.
Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд звертає увагу на те, що наявні в матеріалах справи письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є чіткими, послідовними та узгоджуються з іншими доказами, наявними в матеріалах справи. 
При цьому, в апеляційній скарзі не вказується на наявність у вказаних свідків підстав для обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень. 
Тому, підстави для сумнівів у письмових поясненнях свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відсутні. 
Між тим, апеляційний суд враховує те, що під час розгляду справи судом першої інстанції ОСОБА_1 визнав свою вину у вчиненні адміністративних правопорушень і клопотань про виклик та допит свідків не заявляв, що підтверджується журналами судових засідань та змістом оскаржуваної постанови. Не заявлено такого клопотання і в апеляційній скарзі.
Не спростовують висновків суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 5 ст. 126 КУпАП, і доводи апеляційної скарги про те, що визнання особою вини при відсутності інших об`єктивних доказів не може бути безумовною підставою для притягнення такої особи до адміністративної відповідальності. 
Таким чином, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у зазначені в протоколах час та місці, а також його вина у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 5 ст. 126 КУпАП, підтверджена наявними в матеріалах справи та наведеними вище доказами, а доводи апеляційної скарги не містять мотивів про те, які саме обставини та докази спростовують вину ОСОБА_1 

-5-

При розгляді справи цим доказам суд дав належну оцінку, а тому твердження ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, є необгрунтованими. Наведені докази є допустимими, належними і достатніми для підтвердження висновків суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Обставини справи суддею місцевого суду з`ясовані всебічно, повно і об`єктивно, що спростовує доводи апеляційної скарги про протилежне, і винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 5 ст. 126 КУпАП, доведена повністю.
Таким чином, обґрунтування вимог апеляційної скарги щодо порушення місцевим судом законодавства при винесенні постанови, яке полягало у нез`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді. 
На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі ОСОБА_1 не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.
Адміністративне стягнення за ст. 124, ч. 5 ст. 126 КУпАП на ОСОБА_1 накладено з дотриманням вимог ст. 33, 36 КУпАП, зокрема відповідно до санкції ч. 5 ст. 126 КУпАП, врахувавши при цьому характер вчинених правопорушень та ступінь суспільної небезпеки – дані правопорушення являються грубими порушеннями правил дорожнього руху та є потенційно небезпечними для суспільства, а також становлять реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожують їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, відтак адміністративне стягнення відповідає характеру вчиненого правопорушення та меті адміністративного стягнення.
За таких обставин, постанова суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає. 
При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати будь-яких свідків, тощо; те, що ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та могли б слугувати підставами для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу, у тому числі про витребування доказів, не заявлено, а не з`явившись на розгляд апеляційної скарги, ОСОБА_1 позбавив себе можливості здійснити такі дії під час апеляційного перегляду справи.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд 

                                П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а постанову судді Хустського районного суду Закарпатської області від 20.03.2025 щодо нього,- без змін. 
Постанова апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя