УХВАЛА
17 листопада 2025 року
м. Київ
справа № 199/9720/22
провадження № 61-12609ск25 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Петрова Є. В.,
розглянувши клопотання  ОСОБА_1  про зупинення виконання постанови Дніпровського апеляційного суду від 01 жовтня 2025 року у справі 
за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 
про стягнення заборгованості за договором позики та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Панченко Олена Валентинівна, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Черниш Євген Володимирович, про визнання зобов`язання припиненим внаслідок його виконання, стягнення грошових коштів,
ВСТАНОВИВ: 
У грудні 2022 року    ОСОБА_2 звернулася до суду із указаним позовом, у якому просила стягнути з ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 11 510 326,7 грн основної заборгованості за договором позики від 29 грудня 2016 року.
У березні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом, у якому просив визнати зобов`язання за договором позики від 29 грудня 2016 року припиненим, а також стягнути із ОСОБА_2 в якості повернення безпідставно набутого майна 395 000,00 грн. Вирішити питання щодо судового збору.
Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська рішенням 
від 24 жовтня 2023 року у задоволенні первісного позову ОСОБА_2 відмовив.
Зустрічний позов ОСОБА_1 задовольнив.
Визнав припиненим зобов`язання за договором позики від 29 грудня 2016 року, посвідченим приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Панченко О. В. за реєстровим № 2609, укладеним між ОСОБА_2 , 
як позикодавцем, та ОСОБА_1 , як позичальником.
Стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок повернення безпідставно набутого майна 395 000,00 грн.
У порядку розподілу судових витрат по справі стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений останнім судовий збір у розмірі 5 023,60 грн.
Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська додатковим рішенням від 11 грудня 2023 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задовольнив частково.
У порядку розподілу судових витрат по справі стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у якості відшкодування судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу за зустрічним позовом 55 500,00 грн. 
У задоволенні іншої частини вимог заяви про ухвалення додаткового рішення відмовив.
Дніпровський апеляційний суд постановою від 01 жовтня 2025 року скасував рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська 
від 24 жовтня 2023 року та додаткове рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 грудня 2023 року та ухвалив нове судове рішення, яким позов ОСОБА_2 задовольнив.
Стягнув з ОСОБА_1 користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 
11 510 326,70 грн основної заборгованості за договором позики від 29 грудня 
2016 року.
У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовив.
Стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 26 143 грн.
08 жовтня 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Черкавський Ю. С., засобами поштового зв`язку надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Дніпровського апеляційного суду від 01 жовтня 
2025 року у зазначеній справі.
Верховний Суд ухвалою від 27 жовтня 2025 року відкрив касаційне провадження 
у цій справі, витребував справу з Амур-Нижньодніпровського районного суду 
м. Дніпра.
05 листопада 2025 року до Верховного Суду надійшло клопотання ОСОБА_1 , 
в інтересах якого діє представник - адвокат Черкавський Ю. С., про зупинення виконання постанови Дніпровського апеляційного суду від 01 жовтня 2025 року 
до закінчення її перегляду в касаційному порядку.
Клопотання обґрунтоване тим, щоприватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Приходько А. А. відкрито виконавче провадження 
№ 79483445 від 31 жовтня 2025 року щодо виконання оскарженої постанови Дніпровського апеляційного суду від 01 жовтня 2025 року. Зазначає, що виконання оскарженого рішення суду апеляційної інстанції призведе до порушення прав 
та охоронюваних законом інтересів заявника, а також до неможливості повороту виконання рішення у разі його скасування та до виникнення нових судових спорів.
До клопотання представник заявника додав заяву постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 79483445 від 31 жовтня 2025 року та постанову 
про арешт коштів боржника від 31 жовтня 2025 року у вказаному виконавчому провадженні.
Дослідивши матеріали клопотання та зміст оскарженого судового рішення, колегія суддів дійшла висновку про задоволення клопотання, виходячи з наступного.
Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання 
про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.
Відповідно до частини першої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції 
за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.
Заява (клопотання) про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії має містити обґрунтування необхідності зупинення виконання рішення 
або зупинення його дії, такими мотивами, зокрема, може бути відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання судового рішення, неможливість повороту виконання рішення у разі його скасування тощо.
Отже, метою вирішення питання про зупинення виконання судового рішення 
або зупинення його дії є недопущення порушення прав, свобод та охоронюваних законом інтересів особи, яка подала касаційну скаргу та інших осіб, які беруть участь у справі, якщо такі наслідки можуть настати у зв`язку з виконанням (дією) судового рішення.
Вирішуючи клопотання про зупинення виконання судових рішень, суд виходить 
з того, що відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення 
є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення 
у визначеному законом порядку.
Статтею 18 ЦПК України та статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові 
для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за 
її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Згідно з частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За змістом статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися 
на припущеннях, кожна сторона повинна довести і обставини, на які посилається 
як на підставу своїх вимог чи заперечень.
З урахуванням завдань та основних засад цивільного судочинства, визначених частинами першою, третьою статті 2 ЦПК України, вирішуючи питання 
про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема, у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки. Клопотання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії має бути мотивованим та містити обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення, які підтверджені належними та допустимими доказами.
Сама по собі наявність у суду касаційної інстанції права на зупинення виконання судового рішення та незгода сторони із цим рішенням не є підставою для зупинення його виконання.
Зупинення виконання (дії) рішення є винятковим заходом і має застосовуватися лише у випадках, коли це дійсно необхідно для запобігання негативним наслідкам, які не можна буде виправити в майбутньому у разі скасування судового рішення.
Отже, враховуючи обов`язковість судового рішення, клопотання про зупинення його виконання або зупинення його дії має бути достатньо обґрунтованим та відповідати законодавчо закріпленим гарантіям врахування прав та інтересів усіх учасників справи, забезпечувати збалансованість їх інтересів.
Враховуючи викладені у клопотанні доводи, які підтверджені відповідними доказами, а також те, що заявником доведено, що на момент звернення до суду 
з касаційною скаргою вчиняються виконавчі дії щодо примусового виконання оскарженого судового рішення, а тому з метою усунення необхідності вирішення у майбутньому процесуального питання повороту виконання судового рішення в разі можливого його скасування, задля забезпечення дотримання балансу інтересів сторін та запобігання порушенню конституційних прав та свобод, зокрема, заявника, Верховний Суд вважає, що клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання постанови Дніпровського апеляційного суду від 01 жовтня 2025 року підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 260, 436 ЦПК України
УХВАЛИВ:
Клопотання ОСОБА_1 - задовольнити. 
Зупинити виконання постанови Дніпровського апеляційного суду від 01 жовтня 2025 року у справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики 
та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Панченко Олена Валентинівна, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Черниш Євген Володимирович, 
про визнання зобов`язання припиненим внаслідок його виконання, стягнення грошових коштів, до закінчення її перегляду в касаційному порядку.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                              І. В. Литвиненко
 
                                                                                                                        А. І. Грушицький
 
                                                                                                                        Є. В. Петров