ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/28627/23                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Горобцова Я.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  20 жовтня 2025 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів - Епель О.В., Файдюка В.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Інформаційного агентства на рішення Київського окружного адміністративного суду від 21 березня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інформаційного агентства про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Інформаційного агентства в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Інформаційного агентства щодо не врахування позивачу при визначенні розміру надбавки за вислугу років, яка передбачена розділом IV наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», вислуги років за період навчання в Львівському державному ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою ім. Героїв Крут з 17 липня 1992 року по 15 червня 1995 року у загальний строк військової служби та строк безперервної служби в Збройних силах України;
- зобов`язати Інформаційне агентство при визначенні позивачу розміру надбавки за вислугу років, яка передбачена розділом IV наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», врахувати вислугу років за період навчання в Львівському державному ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою ім. Героїв Крут, зарахованого у строк військової служби відповідно до постанови Замостянського районного суду м. Вінниці від 19.06.2006 у справі № 2-а-533-2006;
- зобов`язати Інформаційне агентство провести позивачу з 25.06.2000 перерахунок розміру надбавки за вислугу років, яка передбачена розділом IV наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», із врахуванням вислуги років за період навчання в Львівському державному ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою ім. Героїв Крут, зарахованого у строк військової служби відповідно до постанови Замостянського районного суду м. Вінниці від 19.06.2006 у справі № 2-а-533-2006.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 21 березня 2025 адміністративний позов задоволено повністю. 
В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Судом встановлено, що в травні 2006 року позивач звернувся до Замостянського районного суду м. Вінниці з позовом до Редакції, видавництва та типографії газети «Крила України», в якій на той час проходив військову службу, про зобов`язання зарахувати в строк військової служби термін навчання у Львівському державному ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою ім. Героїв Крут з 17 липня 1992 року по 15 червня 1995 року та провести перерахунок грошового забезпечення.
Постановою Замостянського районного суду м. Вінниці від 19.06.2006 у справі № 2-а-533-2006 позов ОСОБА_1 задоволено.
Визнано неправомірним рішення головного редактора редакції видавництва і типографії «Крила України» щодо відмови зарахування ОСОБА_1 своїм рішенням строку його навчання у Львівському державному ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою ім. Героїв Крут у загальний строк військової служби та строк безперервної служби в Збройних Силах України. 
Зобов`язано головного редактора редакції видавництва і типографії «Крила України» зарахувати своїм рішенням строк навчання ОСОБА_1 у Львівському державному ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою ім. Героїв Крут з 17 липня 1992 року по 15 червня 1995 року у загальний строк військової служби та строк безперервної служби, внести зміни у послужний список особової справи ОСОБА_1 .
Зобов`язано редакцію видавництва і типографії «Крила України» провести перерахунок ОСОБА_1 розміру щомісячної надбавки за вислугу років на військовій службі до окладів за військовим званням і основною чи тимчасовою займаною посадою встановленою п.13.1 Положення про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗС України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 05.03.2001 №75, зареєстрованого в Міністерстві Юстиції України 20.03.2001 за № 251/5442 та провести перерахунок розміру щомісячної надбавки за безперервну військову службу у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 26.05.2003 №149, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 28.05.2003 за № 411/7732.
Ухвалою Замостянського районного суду м. Вінниці від 07.04.2008 у справі № 6-394/08 замінено сторону виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-а-533 від 03.11.2006 за позовом ОСОБА_1 , а саме Редакцію видавництво і типографію «Крила України», що являється боржником за виконавчим документом її правонаступником - Центральним друкованим органом Міністерства оборони України «Народна Армія».
Відповідно до послужного списку полковника ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , особистий номер: НОМЕР_1 ), позивач проходив дійсну військову службу в Збройних Силах України:
- 01.08.1995 по 25.06.2000 курсант відділення військової підготовки при ДУ «Львівська політехніка»; 
- з 25.06.2000 по 12.02.2007 кореспондент у редакції, видавництва і типографії газети «Крила України»;
- з 12.02.2007 по 12.08.2016 кореспондент/редактор у Друкованому органі Міністерства оборони України «Флот України»;
- з 12.08.2016 по 21.12.2018 начальник редакції у Центральному друкованому органі Міністерства оборони України «Народна армія»;
- з 21.12.2018 по час звернення з позовом редактор/заступник начальника Інформаційного агентства. 
28.06.2023 позивач звернувся до відповідача з рапортом, в якому просив зробити розрахунок суми нарахованої індексації.
Листом від 07.08.2023 № 522/824 відповідач повідомив позивача, що у Інформаційного агентства відсутні підстави у внесенні змін до послужного списку особової справи позивача, проведення перерахунку щомісячної надбавки за вислугу років до окладів за військовим званням та основною та тимчасовою посадою, встановленою п. 13.1 Положення про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗС України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 05.03.2001 року за №251/5442 та проведення перерахунку розміру щомісячної надбавки за безперервну військову службу в Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 26.03.2003 року №149, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 28.05.2003 року за №411/7732.
Також у вказаному листі відповідач зазначив, що згідно з передавальним актом, у Інформаційного агентства відсутні зобов`язання щодо виконання постанови Замостянського районного суду м. Вінниця від 19.06.2006 у справі №2-а-533-2006.
Не погоджуючись з вказаними діями відповідача щодо не проведення перерахунку пенсії, позивач звернувся за захистом своїх прав з відповідним позовом до суду.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди захищається законом.
Відповідно до розділів І та IV наказу Міністерства оборони України «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» від 07.06.2018 № 260 грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення. До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.
Грошове забезпечення, не виплачене своєчасно або виплачене в меншому, ніж належало, розмірі, виплачується за весь період, протягом якого військовослужбовець мав право на нього.
Військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) щомісячно виплачується надбавка за вислугу років на військовій службі у відсотках посадового окладу (за основною чи тимчасово займаною посадою) з урахуванням окладу за військовим званням у таких розмірах:
від 1 до 5 років - 25 відсотків;
від 5 до 10 років - 30 відсотків;
від 10 до 15 років - 35 відсотків;
від 15 до 20 років - 40 відсотків; 
від 20 до 25 років - 45 відсотків;
від 25 і більше років - 50 відсотків.
Вислуга років для виплати надбавки обчислюється з дня початку до дня закінчення проходження військової служби відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Для виплати надбавки за вислугу років командир військової частини щорічно станом на 01 січня оголошує наказом вислугу років військовослужбовців.
Наказ видається на підставі особових справ військовослужбовців та інших документів (за їх наявності), що підтверджують проходження військової служби. Календарна та пільгова вислуга років зазначаються окремо.
Відповідно до статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.
Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.
Згідно зі статтею 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».
Таким чином посилання відповідача на те, що він не був стороною у справі, в якій рішенням суду встановлено наявність правових підстав для зарахування позивачу до строку військової служби терміну навчання у Львівському державному ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою ім. Героїв Крут, а тому не зобов`язаний виконувати таке рішення, є помилковим.
Постановою Замостянського районного суду м. Вінниці від 19.06.2006 у справі № 2-а-533-2006 зобов`язано головного редактора редакції видавництва і типографії «Крила України» зарахувати своїм рішенням строк навчання ОСОБА_1 у Львівському державному ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою ім. Героїв Крут з 17 липня 1992 року по 15 червня 1995 року у загальний строк військової служби та строк безперервної служби, внести зміни у послужний список особової справи ОСОБА_1 .
Згідно з частиною четвертою статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Дана норма визначає преюдиційні підстави звільнення осіб, які беруть участь у справі, від доказування обставин з метою досягнення процесуальної економії - за наявності цих підстав у суду не буде необхідності досліджувати докази для встановлення певних обставин.
Отже спір між сторонами стосовно питання зарахування строку навчання ОСОБА_1 у Львівському державному ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою ім. Героїв Крут з 17 липня 1992 року по 15 червня 1995 року, до загального строку військової служби та строку безперервної служби вже вирішено, зокрема, постановою Замостянського районного суду м. Вінниці від 19.06.2006 у справі № 2-а-533-2006.
Крім того, постанова Замостянського районного суду м. Вінниці від 19.06.2006 у справі № 2-а-533-2006, якою зобов`язано головного редактора редакції видавництва і типографії «Крила України» зарахувати своїм рішенням строк навчання ОСОБА_1 у Львівському державному ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою ім. Героїв Крут з 17 липня 1992 року по 15 червня 1995 року у загальний строк військової служби та строк безперервної служби, є обов`язковою не тільки для відповідача у цій справі, але й для інших органів державної влади, в тому числі Інформаційного агентства.
Таким чином, відповідач не врахував строк військової служби позивача за період його навчання у Львівському державному ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою ім. Героїв Крут з 17 липня 1992 року по 15 червня 1995 року при визначенні розміру надбавки за вислугу років, що передбачена розділом IV наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 року № 260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», всупереч рішенню суду в адміністративній справі, яке набрало законної сили, чим порушив його соціальні права.
В той же час, доводи відповідача фактично зводяться до незгоди з правомірністю постанови Замостянського районного суду м. Вінниці від 19.06.2006 у справі № 2-а-533-2006, а тому, з моменту коли відповідач дізнався про таке судове рішення, у випадку незгоди з його правомірністю, останній мав право скористатись інститутом поновлення строку на апеляційне оскарження, та оскаржити вказане рішення, однак не зробив цього.
Суд критично ставиться до посилання відповідача на те, що ліцей, в якому навчався позивач, не є військовим навчальним закладом, оскільки це не є предметом розгляду цієї справи, більше того, вказаним обставинам була надана правова оцінка під час розгляду Замостянськми районним судом м. Вінниці справи № 2-а-533-2006, в якій стороною був позивач.
Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Відповідно до частин першої - третьої статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.
Водночас, згідно з пунктом 4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії. При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення), з урахуванням встановлених судом обставин.
З урахуванням тієї обставини, що дії відповідача у розглядуваній ситуації не ґрунтуються на дискреційних повноваженнях відповідача, як суб`єкта владних повноважень, оскільки алгоритм їх дій чітко зазначений законодавчо, у даному випадку задоволення позову в частині дій зобов`язального характеру не є втручанням у дискреційні повноваження відповідача.
Як зазначено в пункті 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 05 квітня 2005 року, засіб захисту, що вимагається статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.
Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.
Згідно із частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Беручи до уваги, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів правомірність прийняття спірного рішення, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення адміністративного позову.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Решта тверджень та посилань сторін судовою колегією апеляційного суду не приймається  до уваги через їх неналежність до предмету позову або непідтвердженість матеріалами справи. 
При цьому, колегія суддів зазначає, що згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.                                                                                          Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу Інформаційного агентства залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 21 березня 2025 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий          суддя                                                                      Є.І.Мєзєнцев

                    cуддя                                                                      О.В.Епель

                              суддя                                                                      В.В.Файдюк