СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2025 року                                     м. Харків                                   Справа № 917/959/25  

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Гребенюк Н.В., суддя Слободін М.М., суддя Шутенко І.А.,

без участі представників сторін,
розглянувши у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця Циганцової Ірини Андріївни (вх.№2012П) на рішення Господарського суду Полтавської області від 02.09.2025, ухвалене у приміщенні Господарського суду Полтавської області суддею Тимощенко О.М., дата складання повного рішення - 02.09.2025, у справі №917/959/25 
за позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго", м. Полтава,
до фізичної особи - підприємця Циганцової Ірини Андріївни, м. Кременчук, Полтавська обл.,
про стягнення 41 027,16 грн заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Полтавське обласне комунальне    виробниче підприємство теплового господарства "Полтаватеплоенерго" звернулось з позовом до    фізичної особи - підприємця Циганцової Ірини Андріївни про    стягнення заборгованості за    індивідуальним договором    про надання послуги з постачання теплової енергії №4528 (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог)    у розмірі 41 027, 16грн, з яких: 896, 87грн - пеня, 9 550, 81грн - 3% річних, 30 579, 48грн -    інфляційні.
Рішенням Господарського суду Полтавської області від 02.09.2025 позов задоволено частково; стягнуто з фізичної особи - підприємця Циганцової Ірини Андріївни на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" 892, 85грн пені, 9 543, 93грн 3% річних, 30 579, 48грн інфляційних та 2 421, 76грн судового збору. В іншій частині позову відмовлено в задоволенні вимог.
Рішення місцевого господарського суду мотивовано тим, що позивачем невірно вказано початки нарахувань 3% річних на заборгованість за листопад 2022 року, березень 2023 року, серпень 2023 року, листопад 2023 року, лютий 2024 року, травень 2024 року, липень 2024 року, жовтень 2024 року та листопад 2024 року, оскільки вимоги про сплату боргу на той момент ще не настали. За розрахунком суду, є правомірною та підлягає задоволенню вимога про стягнення    9 543, 93грн 3 % річних. В іншій частині вимог про стягнення 3% річних                     (6, 88грн) суд відмовляє. Також судом встановлено, що розмір інфляційних становить 30    605, 79грн, тоді як позивач просить стягнути    30    579,48 грн. Враховуючи, що позивачем розраховано та заявлено до стягнення у вказаному вище періоді інфляційні втрати, розмір яких є менший, ніж розрахований судом, суд, у відповідності до положень частини 2    статті 237 Господарського процесуального кодексу України, вважає, що саме такий їх розмір    (30    579, 48грн) підлягає стягненню з відповідача.
За розрахунком місцевого господарського суду, є правомірною та підлягає задоволенню вимога про стягнення    892, 85грн пені. В іншій частині вимог про стягнення пені    (4, 02грн) суд відмовив.
Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, відповідач звернулася до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Господарського суду Полтавської області від 02.09.2025 року у справі №917/959/25 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог про стягнення 892, 85грн пені, 9 543, 93грн 3% річних, 30 579, 48грн інфляційних та 2 421, 76грн судового збору відмовити повністю.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що вимога позивача про стягнення 3% річних, інфляційних та пені є безпідставною, оскільки саме надавач послуг порушував права відповідача як споживача щодо невчасного надання відповіді на її запити.
Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.09.2025, для розгляду справи №917/959/25 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Гребенюк Н.В., суддя Слободін М.М., суддя Шутенко І.А.
Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що у даному випадку апелянтом було подано апеляційну скаргу на рішення господарського суду у справі з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, за таких підстав, відповідно до частини 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.
Крім того, дана справа не відноситься до категорії справ, зазначених у частині 4 статті 247 Господарського процесуального кодексу України, що не можуть бути розглянуті у порядку спрощеного провадження.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 24.09.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою фізичної особи - підприємця Циганцової Ірини Андріївни на рішення Господарського суду Полтавської області від 02.09.2025 у справі №917/959/25. Встановлено учасникам справи строк до 10.10.2025 для подання відзиву на апеляційну скаргу, заяв, клопотань та письмових пояснень з доказами їх надсилання учасникам провадження. Постановлено розпочати розгляд справи з 10.10.2025 без повідомлення учасників справи.
03.10.2025 від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, зазначає, що невиконання або неналежне виконання користувачем зобов`язання з оплати планового обсягу на умовах попередньої оплати, так і зобов`язання з оплати фактичного обсягу послуг, отриманих за розрахунковий місяць, є порушенням виконання грошового зобов`язання, і передбачає застосування правових наслідків порушення зобов`язання. З огляду на викладене, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Полтавської області від 02.09.2025  - без змін.
07.10.2025 від апелянта надійшла відповідь на відзив на апеляційну скаргу, зазначає, що нею не було прострочено виконання грошового зобов`язання, оскільки нею оскаржується нарахування послуг в судовому порядку.
Дослідивши матеріали справи, які суд визнає достатніми для розгляду апеляційної скарги у спрощеному провадженні, викладені в апеляційній скарзі, відповіді на відзив на апеляційну скаргу доводи апелянта та доводи позивача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Як встановлено місцевим господарським судом, фізична особа-підприємець Циганцова Ірина Андріївна є власником нежитлових приміщень:
- магазин промислових товарів,    загальною площею 200, 8кв.м, що розташований за адресою: Полтавська область, місто Кременчук, проспект Лесі Українки (50-річчя Жовтня), будинок 40, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №426505968 від 12.05.2025 року;
- вбудований магазин промислових товарів, загальною площею 51, 1кв.м, що розташований за адресою: Полтавська область, місто Кременчук, проспект Свободи (60-річчя Жовтня), будинок 132/2, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №426480491 від 12.05.2025 року.
Вказані нежитлові приміщення відповідача є невід`ємною частиною житлових багатоквартирних будинків.
ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" здійснює ліцензовану господарську діяльність з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії та є виконавцем послуги з постачання теплової енергії у м. Кременчуці.
На офіційному веб-сайті ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" за посиланням: http://te.pl.ua позивач опублікував Індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії від 01.11.2022 та порядок його укладення.
Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги.
Відповідач є суб`єктом користування послугою постачання теплової енергії (споживачем), яка надається ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго".
Індивідуальному договору, укладеному з відповідачем, присвоєно №4528 від 01.11.2022.
З матеріалів справи вбачається, що будинки за адресами: Полтавська область, місто Кременчук, проспект Лесі Українки, будинок 40 та Полтавська область, місто Кременчук, проспект Свободи, будинок 132/2, де знаходяться належні відповідачу нежитлові приміщення, оснащені приладами комерційного обліку теплової енергії, відповідно обсяг спожитої у будівлі теплової енергії на опалення приміщень визначається за показаннями вузла комерційного обліку.
За таких обставин, обсяг наданих відповідачу послуг з постачання теплової енергії розраховано позивачем з застосуванням Методики розподілу між споживачами обсягів, спожитих у будівлі, комунальних послуг, затвердженої    наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 №315    (зі змінами    в редакції наказу Міністерства розвитку громад на території України від 28.12.2021 року №358) (далі - Методика 315). На підставі вказаної Методики ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" з 01.11.2022 року проводить розрахунок обсягів наданих комунальних послуг на виконання    Закону України "Про житлово-комунальні послуги",    Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання",    Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії та типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії" від 21.08.2019 №830, в редакції    постанови КМУ від 08.09.2021 №1022.
Протягом періоду з 01.11.2022 по 30.11.2024 на адресу відповідача направлялися рахунки на оплату наданих послуг на загальну суму. 
Позивач вказує, що на дату звернення до суду за відповідачем рахувалась основна заборгованість у розмірі 242    056, 64грн.
З наданих відповідачем платіжних інструкцій вбачається, що:
- 28.02.2025 було сплачено на рахунок відповідача 30    000, 00грн (№1.99991061.1) -    призначення платежу "оплата зг. рах 14528 від 31.01.2025 р. дог 4528    від 01.11.2022р, платник ФОП Циганцова Ірина Андріївна";
- 20.05.2025 року було сплачено на рахунок відповідача 150    000, 00грн (№2.141775189.1) -    призначення платежу "за спожиті послуги з постачання теплової енергії за період з 01.11.2022 по 31.12.2024, ФОП Циганцова Ірина Андріївна, платіж за власні кошти";
- 21.05.2025 року було сплачено на рахунок позивача 72    100, 00грн (№2780)    призначення платежу "… за спожиті послуги з постачання теплової енергії за період з 01.11.2022 р по 31.12.2024 р".
Позивач зменшив розмір позовних вимог на суму основного боргу та просив стягнути з відповідача 896, 87грн пені, 9 550, 81грн    3% річних та 30 579, 48грн    інфляційних втрат у зв`язку з порушення умов договору, щодо строку оплати за надані послуги з постачання теплової енергії у спірний період.
Матеріали справи містять заяву    приєднання до умов спірного договору, підписану відповідачем, докази сплати рахунків за надані послуги у спірний період (платіжні інструкції №1.99991061.1 від 28.02.2025 року, №2.141775189.1 від 20.05.2025 року та №2780 від 21.05.2025 року), а також докази отримання послуги - акти підключення житлових будинків по    проспекту Л. Українки, 40 та    проспекту Свободи, 132/2 у м. Кременчуці до системи постачання теплоенергії у 2022-2025 роках, якими зафіксований факт подачі та припинення подачі теплоносія позивачем до житлових будинків, в яких знаходяться спірні нежитлові приміщення; актами перевірки системи теплопостачання про початок та закінчення опалювальних періодів у спірному періоді.
На підтвердження обґрунтованості вартості послуг позивачем надано суду акти зняття показників приладів обліку    теплової енергії в житлових будинках за адресами: просп. Л. Українки, 40 та    просп. Свободи, 132/2 у м. Кременчуці, інформацію щодо обсягів теплової енергії, відпущеної на потреби опалення приміщення ФОП Циганцової І.А.    за вищезазначеними адресами за період 11/2022-01/2024, інформацію про розмір опалювальних площ спірних житлових будинків, детальні розрахунки відповідно до площі спірного приміщення.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції виходить з такого.
Відповідно до    статті 509 Цивільного кодексу України,    зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Стаття 11 Цивільного кодексу України    вказує, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.
Положеннями    статті 626 Цивільного кодексу України    закріплено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 629 Цивільного кодексу України    визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).
Спірні правовідносини виникли між сторонами у справі, у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором постачання теплової енергії (споживачем).
Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України).
Судом першої інстанції встановлено, що матеріалами справи підтверджується факт прострочення відповідачем виконання своїх зобов`язань за договором.
Апелянт не погоджується з нарахуванням позивачем 3% річних, інфляційних та пені.
Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що відповідальність за порушення грошового зобов`язання передбачена статтею 625 Цивільного кодексу України.
Так, за частиною 1 статті 625 Цивільного кодексу України,  боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина 2 статті 625 Цивільного кодексу України).
Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. 
При цьому, у випадках порушення грошового зобов`язання суд не має правових підстав приймати доводи боржника з посиланням на неможливість виконання грошового зобов`язання через відсутність необхідних коштів (стаття 607 Цивільного кодексу України) або на відсутність вини (статті    614,    617 Цивільного кодексу України).
Згідно з частиною 1    статті 548 Цивільного кодексу України,    виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. 
Одним із видів забезпечення виконання зобов`язань відповідно статей    546,    549 Цивільного кодексу України, є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України. 
Згідно зі    статтею 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", розмір пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань не повинен перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховувалась пеня.
У разі несвоєчасного здійснення платежів споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Нарахування пені починається з першого робочого дня, що настає за останнім днем граничного строку внесення плати за послугу (пункт 45 Індивідуального договору).
Апелянт посилається на те, що вимога позивача про стягнення 3% річних, інфляційних та пені є безпідставною, оскільки саме надавач послуг порушував права відповідача як споживача щодо невчасного надання відповіді на її запити.
Як зазначає апелянт, вона з 2023 року неодноразово направляла на адресу позивача запити про надання детального розрахунку використання теплової енергії на опалення будинків. Апелянт вважає, що позивачем невірно було здійснено нарахування заборгованості, без урахування тієї обставини, що приміщення мали свій вузол обліку.
Проте, судова колегія зазначає, що незгода з виставленими рахунками не є підставою для односторонньої відмови від договору та неоплати отриманої послуги з теплопостачання.
Відповідач на власний розсуд, не погоджуючись з нарахованою сумою оплати послуг з теплопостачання, припинила оплату по договору з листопада 2022 року, хоча не була позбавлена права і можливості, здійснюючи оплату (хоча б частково, яка є вірною, на її погляд) за отримане теплопостачання, вирішувати питання щодо належної суми до оплати. У такому разі, якщо б мала місце переплата, остання була б зарахована відповідачу у майбутній період.    
Разом з цим, після звернення позивачем з позовом до суду позивач все таки оплатила заборгованість за отриману послугу з теплопостачання, тобто, на момент звернення позивачем з позовом до суду заборгованість мала місце.
Посилання апелянта на те, що нею не прострочено виконання грошового зобов`язання, оскільки нею оскаржується нарахування послуг в судовому порядку, є вільним тлумаченням норм права на свою користь, за відсутності на те жодних правових підстав. Нарахування позивачем 3% річних, інфляційних та пені здійснено позивачем до порушення провадження у даній справі за період, коли була наявна прострочена заборгованість за договором.
Місцевим господарським судом встановлено, що позивачем невірно вказано початки нарахувань 3% річних на заборгованість за листопад 2022 року, березень 2023 року, серпень 2023 року, листопад 2023 року, лютий 2024 року, травень 2024 року, липень 2024 року, жовтень 2024 року та листопад 2024 року, оскільки вимоги про сплату боргу на той момент ще не настали. За розрахунком суду, є правомірною та підлягає задоволенню вимога про стягнення    9 543, 93грн 3 % річних. Також судом встановлено, що позивачем розраховано та заявлено до стягнення у вказаному вище періоді інфляційні втрати, розмір яких є менший, ніж розрахований судом, суд, у відповідності до положень частини 2    статті 237 Господарського процесуального кодексу України, вважає, що саме заявлений позивачем їх розмір    (30    579, 48грн) підлягає стягненню з відповідача. За розрахунком місцевого господарського суду, є правомірною та підлягає задоволенню вимога про стягнення    892, 85грн пені.
Апелянт проти здійснених судом першої інстанції розрахунків 3% річних, інфляційних та пені заперечень не висловила.
З огляду на викладене, враховуючи, що місцевий господарський суд забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх фактичних обставин, що мають значення для справи, та дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, а доводи апелянта не є підставою для скасування рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця Циганцової Ірини Андріївни слід залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Полтавської області від 02.09.2025 у справі №917/959/25  – без змін.
Відповідно до частини 1    статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати апелянта зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.
Керуючись статтями 129, 256, 269-270, 273, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, ст.ст. 282-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця Циганцової Ірини Андріївни залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Полтавської області від 02.09.2025 у справі №917/959/25 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. Порядок і строки оскарження постанови передбачені статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя                                                                     Н.В. Гребенюк

Суддя                                                                                           М.М. Слободін  

        Суддя                                                                                           І.А. Шутенко