П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  560/16487/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Петричкович А.І.  
Суддя-доповідач -  Капустинський М.М.   
22 жовтня 2025 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Капустинського М.М. 
суддів:  Шидловського В.Б.  Сапальової Т.В. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним наказу та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
23 вересня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з заявою від 22.09.2025 про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій просить заборонити командиру та уповноваженим посадовим особам Військової частини НОМЕР_1 вчиняти дії щодо переміщення (направлення) ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) для проходження військової служби з навчального центру військової частини НОМЕР_1 до місця служби або іншої військової частини, до набрання законної сили рішення суду у цій справі.
В обґрунтування заяви вказав, що ОСОБА_1 був призваний ІНФОРМАЦІЯ_1 та зарахований до списків військової частини НОМЕР_1 та на даний момент перебуває у відрядженні у військовій частині НОМЕР_3 . Посадовими особами ТЦК та СП було проігноровано заяви ОСОБА_1 про те, що він є студентом денної форми навчання та пред`являв документи, які дають право на відстрочку від мобілізації, але працівники ІНФОРМАЦІЯ_2 (Дунаївці) вчинили протиправні дії та 01.09.25 направили заявника до проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 .
Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2025 року заяву ОСОБА_1 від 22.09.2025 про забезпечення позову до подання позовної заяви - залишино без задоволення.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву у повному обсязі.
Вказує, що оскільки мобілізація ОСОБА_1 на військову службу відбулась незаконно, зокрема, на момент мобілізації останній мав право на відстрочку від призову на військову службу, так як був студентом Кам`янець Подільського фахового коледжу будівництва, архітектури та дизайну та відомості про це були наявні станом на час прийняття ТЦК та СП спірних рішень/наказів. 
Зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги на доводи, які викладені в заяві, зокрема на те, що після завершення базової військової підготовки при навчальному центрі, заявника буде направлено до військової частини, де останній буде зобов`язаний виконувати завдання по службі, хоча був мобілізований з порушенням законодавства, та невжиття судом заходів забезпечення позову унеможливить ефективне поновлення прав заявника та може призвести до невідворотних наслідків.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 - 2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України), суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Згідно ч. 1 ст. 151 КАС України, позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) виключено; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Отже, вжиття заходів забезпечення позову, які передбачені ч.1 ст.151 КАС України можливі лише за наявності обставин, що визначені ч. 2 ст. 150 цього Кодексу.
Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених КАС України заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.
Колегія суддів зауважує, що при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.
За своєю суттю інститут забезпечення в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі. Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за клопотанням позивача.
Отже, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має пересвідчитись, що надані докази та доводи позивача на даному етапі переконливо свідчать про наявність підстав для забезпечення позову.
Верховний Суд в постанові від 28.03.2018 по справі № 800/521/17 вказав, що для вжиття заходів забезпечення позову необхідні поважні підстави та обґрунтування таких підстав належними доказами.
Заявником - позивачем не надано доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.
Так, ОСОБА_1 зазначено про: затримання працівниками територіального центру комплектування та соціальної підтримки; проходження ВЛК; проходження базової військової підготовки при навчальному центрі та зарахування у списки Військової частини НОМЕР_1 ; відрядження до Військової частини НОМЕР_3 , однак це не є підставою для забезпечення позову, враховуючим вищевказане.
Також потрібно враховувати, що затримання фізичної особи можливе за наявності законних підстав, відповідно до КУпАП та КПК України, оскарження чого (затримання) не відноситься до юрисдикції адміністративного суду, а зарахування у списки Військової частини НОМЕР_1 та відрядження відрядження до Військової частини НОМЕР_3 свідчить, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем.
Враховуючи зазначене вище колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що відсутні підстави, які визначені ч. 2 ст. 150 КАС України підтверджених належними доказами, тому заява ОСОБА_1 від 22.09.2025 про забезпечення позову не може бути задоволена.
З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.
Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України. 

Головуючий	 	 	Капустинський М.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Шидловський В.Б.    Сапальова Т.В.