ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/11987/25                Головуючий суддя І інстанції Гребенюк В. В.
Провадження № 33/818/1413/25        Суддя доповідач Грошева О.Ю.
Категорія: Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 жовтня 2025 року                                                        м.Харків
суддя Харківського апеляційного суду Грошева О.Ю.,
при секретарі                                        Шевченко Д.В.,
за участі
особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності                 ОСОБА_1 ,
захисника                                        Зуба І.Г.,
       
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника Зуба І.Г. на постанову судді Шевченківського районного суду міста Харкова від 23 липня 2025 року стосовно ОСОБА_1 , -
у с т а н о в и в:
Цією постановою
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
- визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Постановою встановлено, що 17.06.2025 року о 21 год. 11 хв. в м. Харкові по просп. Науки, біля будинку 25 ОСОБА_1 керував транспортним засобом HYUNDAI ACCENT, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаком наркотичного сп`яніння: підвищена жвавість мови, який було виявлено під час зупинки транспортного засобу. Від огляду на стан наркотичного сп`яніння в спецмедзакладі КНП ХОР ОКНЛ ОСОБА_1 відмовився, що зафіксовано на відео, записане бодікамерою співробітника поліції. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, що зобов`язують водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. За вказане правопорушення щодо ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення від 17.06.2025 серії ЕПР1 № 364962

В своїй апеляційній скарзі захисник просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування поданої апеляційної скарги зазначає, що військовослужбовця ОСОБА_1 було зупинено без будь якої причини, в подальшому також без будь якої причини склали протокол про адміністративне правопорушення.
Також наголошує на тому, що за останній рік з боку працівників поліції вже двічі складався протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП, проте двічі суди закривали провадження у справі. 
Крім того, захисник вказує на хронологію подій 17 червня 2025 року – водій попросив назвати ознаки наркотичного сп`яніння та пояснив що має проблеми зі здоров`ям, які пов`язані з чисельними пораненнями та через упереджене ставлення до нього не хоче виконувати їх незаконну вимогу.
Пояснював, що поїздка на огляд для нього це випробування, жодних ознак сп`яніння не має. Поліцейські проігнорували вказане і склали протокол.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали свою апеляційну скаргу та просили її задовольнити, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.
Як вбачається з матеріалів справи, суд не порушив вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для належного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху.
З огляду на матеріали справи, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Розглядаючи справу, суд першої інстанції повно і всебічно встановив обставини, передбаченні ст. 280 КУпАП, щодо вчинення правопорушення і вини ОСОБА_1 , та прийняв постанову у відповідності з вимогами ст. ст. 283, 284 КУпАП на підставі наявних у справі та досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст. ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.
Протокол про адміністративне правопорушення (а. с. 1) відносно ОСОБА_1 складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи, що його складала в порядку передбаченому чинним законодавством не оскаржувалися.
Згідно вимог ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення
У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається не дійсним.
В протоколі про адміністративне правопорушення (а. с. 1) працівником поліції зазначено, що 17.06.2025 року о 21 год. 11 хв. в м. Харкові по просп. Науки, біля будинку 25 ОСОБА_1 керував транспортним засобом HYUNDAI ACCENT, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаком наркотичного сп`яніння: підвищена жвавість мови, який було виявлено під час зупинки транспортного засобу. Від огляду на стан наркотичного сп`яніння в спецмедзакладі КНП ХОР ОКНЛ ОСОБА_1 відмовився, що зафіксовано на відео, записане бодікамерою співробітника поліції. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, що зобов`язують водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. За вказане правопорушення щодо ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення від 17.06.2025 серії ЕПР1 № 364962

Аналогічні обставини встановив суд першої інстанції.
Таким чином, водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі – ПДР України), за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
       
З відеозапису, який міститься в матеріалах справи, вбачається що ОСОБА_1 дійсно на час зупинки керував транспортним засобом HYUNDAI ACCENT, д.н.з. НОМЕР_1 , був зупинений екіпажом патрульної поліції.
Щодо підстави зупинки інспектор послався на п.3 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» 
Вказані відомості чітко зафіксовані на відеозаписі. 
В подальшому інспектор повідомив водія про те, що вбачає у нього ознаки наркотичного сп`яніння, проте водій ОСОБА_1 після достатньо довгого спілкування від проходження огляду у лікаря нарколога відмовився, що зафіксовано на відео.
В своїй апеляційній скарзі сторона захисту наголошує на тому, що на їх думку відбувається переслідування ОСОБА_1 з боку патрульних поліцейських, вони постійно зупиняють ОСОБА_1 і намагаються висувати неправомірні вимоги. 
Зокрема як приклад, захисник зазначив про факти складання вже двох протоколів про адміністративні правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, саме за відмову від проходження відповідного огляду, справи по яким в подальшому були закриті.
Таким чином, сторона захисту посилається на незаконні дії інспектора патрульної поліції, при цьому дії поліцейських стороною захисту не оспорювались, ані в судовому порядку ані шляхом подання скарг чи звернення до правоохоронних органів із заявою, як стверджує захисник у апеляційній скарзі, про фальсифікацію справи щодо ОСОБА_1 , наявності зговору щодо ОСОБА_1 , з метою штучно створити умови для його притягнення до адміністративної відповідальності.
За такої позиції, апеляційний суд вважає обставини зупинки ОСОБА_1 законними, оскільки інспектор послався на норму закону, а його дії в порядку адміністративного судочинства не оскаржувались.
Обізнаність щодо паролю, який можливо був актуальним на час зупинки транспортного засобу, не звільняє водія виконувати законні вимоги поліції.
Апеляційний суд безперечно враховує відомості про особу ОСОБА_1 , його заслуги перед державою та суспільством, відомості про його стан здоров`я та отримані поранення під час несення служби в якості військовослужбовця ЗСУ, при цьому наголошує на тому, що будь-який статус громадянина України не виключає його обов`язку підкорятися законам, іншим нормативно-правових актів.
Проте ОСОБА_1 категорично відмовився виконувати законні вимоги інспектора та проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння, внаслідок чого водій порушив п.2.5 ПДР України.

При цьому ОСОБА_1 не повідомляв працівника поліції про обставини крайньої необхідності, за яких він не може виконати вимогу щодо проходження огляду.
Такими обставинами можуть бути необхідність виконання бойового наказу чи будь які інші обставини, відповідно до яких особа відвертає більшу шкоду ніж завдає, в даному випадку шляхом відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Натомість в даній справі інспектором було зазначено конкретні ознаки, які він вважав, можуть свідчити про наявність стану наркотичного сп`яніння.
Дійсно такий погляд інспектора є суб`єктивним і саме з метою перевірки обставин належного для керування транспортним засобом, стану водія і належить пройти відповідний огляд. 
Апеляційний суд неодноразово у своїх рішеннях зазначав про недопустимість зловживання з боку поліції в частині штучного створення умов, згідно яких водій змушений втрачати час, проходити огляд в закладі охорони здоров`я, при цьому жодних ознак представник влади в таких справах не зазначав, а лише вимагав виконати його вимогу пройти огляд.
Окрім вказаного, належить зазначити, що ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності не за знаходження за кермом в стані наркотичного сп`яніння, ці обставини не встановлені.
Відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП настає внаслідок відмови водія від проходження огляду, яка зафіксована на відеофайлі.
       Таким чином, поліцейський діяв в межах закону та отримавши відмову водія від проходження огляду, ним було складено протокол.
Велася відеозйомка, свідки не залучались.
Протокол про адміністративне правопорушення та відеозапис не містять суттєвих розбіжностей, а інші матеріали справи в їх сукупності підтверджують фактичні обставини справи, а тому вірно покладено ці дані судом в основу прийнятого рішення.
Обставини правопорушення об`єктивно підтверджуються сукупністю зібраних по справі матеріалів.
При цьому відеозапис судом приймається як належний та допустимий доказ, апеляційний суд не вбачає жодних порушень, наслідком яких належало б визнати цей доказ недопустимим.
За таких обставин дії працівників патрульної поліції відповідали букві закону і підстав для закриття провадження з цих підстав у апеляційного суду відсутні.
Крім того, водій або його захисник не були позбавлені можливості оскаржити дії патрульного до суду, проте таким правом сторона захисту не скористалась. 
       
       Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що впливатимуть зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцією факту (рішення ЄСПЛ, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишить місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1987 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).
В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.
За змістом ст. ст. 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має розглядатись суддею у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення.
Вид адміністративного стягнення ОСОБА_1 суддею призначений з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, в межах строку передбаченого ст. 38 КУпАП та в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Безумовних підстав для скасування постанови суду першої інстанції не встановлено.
Cуд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанова є належним чином вмотивованою та обґрунтованою і скасуванню за доводами апеляційної скарги не підлягає
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Зуба І.Г. – залишити без задоволення.
Постанову судді Шевченківського районного суду міста Харкова від 23 липня 2025 року стосовно ОСОБА_1 – залишити без змін.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

       Суддя                                                                 О.Ю. Грошева