УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №287/944/25 Головуючий у 1-й інст. Винар Л. В. 
Номер провадження №33/4805/936/25
Категорія ч.1 ст.122-2 КУпАП Доповідач Григорусь Н. Й. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2025 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Григорусь Н.Й., за участі: захисника – адвоката Зарицького А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Олевського районного суду Житомирської області від 03 липня 2025 року, якою його визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 ч. 1 КУпАП
ВСТАНОВИВ:
Постановою судді Олевського районного суду Житомирської області від 03 липня 2025 року визнано винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі дев`яти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 153, 00 гривні. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605,600 грн.
Згідно з постановою судді місцевого суду, 21 квітня 2025 року о 03 год. 30 хв. в м. Олевську, по вул. Князя Олега, Коростенського району, Житомирської області водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом автомобілем марки AUDI А6, державний номерний знак НОМЕР_1 , не виконала законну вимогу про зупинку транспортного засобу, подану за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольору. Вказаними діями ОСОБА_1 порушила вимоги п. 2.4 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 122-2 КУпАП. 
Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, провадження у справі закрити, посилаючись на її незаконність, однобічне та неповне з`ясування судом обставин справи. Апеляційна скарга обґрунтована, зокрема, тим, що вона не керувала вказаним транспортним засобом, а тому не є суб`єктом адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення адвоката Зарицького А.І., який апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити, перевіривши доводи апеляційної скарги, доходжу висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до вимог статтей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.
Проте, вищевказані вимоги закону суддею місцевого суду дотримані не були і висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, за обставин, наведених у постанові, не підтверджується належними та допустимими доказами.
Як на докази винуватості ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, суд першої інстанції послався на протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №307128 від 21.04.2025; копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №4546597 від 21.04.2025 про накладення на  ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП; наявним в матеріалах справи відеозаписом з відеореєстратора службового автомобіля та нагрудної камери поліцейського. 
Вказані докази апеляційний суд не може визнати належними, допустимими, достовірними та такими, які узгоджуються із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», і які свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй адміністративного проступку, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, виходячи із наступного.
Частиною 1 статті 122-2 КУпАП передбачена відповідальність за невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.        
Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122-2 КУпАП, чітко визначена як «невиконання водіями вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу». Це правопорушення має формальний склад, що означає, що воно вважається закінченим з моменту невиконання зазначеної вимоги, незалежно від настання будь-яких шкідливих наслідків. Ключовим елементом об`єктивної сторони є саме факт невиконання водієм акту зупинки транспортного засобу у відповідь на законну та чітку вимогу поліцейського.
Згідно п. 2.4 Правил дорожнього руху, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; б) дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; в) дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) зчитування інформації із самоклейної мітки радіочастотної ідентифікації про проходження обов`язкового технічного контролю транспортним засобом, а також перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.
Подальші дії водія після здійснення зупинки не охоплюються об`єктивною стороною статті 122-2 КУпАП. Якщо водій на вимогу поліцейського зупинив транспортний засіб, то обов`язок, передбачений п. 2.4 ПДР в частині «зупинитися», вважається виконаним. Інші дії водія, які можуть мати місце після того, як транспортний засіб вже був зупинений, можуть становити склад інших адміністративних правопорушень, якщо на те є законні підстави та чіткі докази. Однак, це не є порушенням статті 122-2 КУпАП, якщо первинна вимога про зупинку виконана.
З дослідженого апеляційним судом відеозапису обставин події, зокрема, із відеореєстратора службового автомобіля поліції та із нагрудних камер поліцейського убачається, що поліційний автомобіль, який рухався позаду транспортного засобу AUDI А6, державний номерний знак НОМЕР_1 із ввімкненим проблисковим маячком синього кольору, що дуже добре видно у темну пору доби. Однак, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення прослідковується, що керманич не виконала законну вимогу про зупинку транспортного засобу, подану за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольору, а отже викладені у протоколі факти, не відповідають подіям, зафіксованим на відео.
Слід зауважити, що відповідно до пункту 8.9 ПДР вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою: а) сигнального диска з червоним сигналом чи світлоповертачем або руки, що вказує на відповідний транспортний засіб та подальше місце його зупинки; б) увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу; в) гучномовного пристрою; г) спеціального табло, на якому зазначається вимога про зупинку транспортного засобу. Водій повинен зупинити транспортний засіб у вказаному місці з дотриманням правил зупинки.
З наведеного вбачається, що поліційний автомобіль слідував за транспортним засобом AUDI А6, державний номерний знак НОМЕР_1  лише з увімкненим проблисковим маячком синього кольору, що не може бути підставою невиконання водієм вимог поліцейського щодо зупинки, оскільки вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою: увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу, гучномовного пристрою, що на відео не зафіксовано. 
Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.
Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Зважаючи на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП. Всі сумніви щодо доведеності вини порушника тлумачаться на його користь, а викладені в протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 відомості підтверджуються доказами у справі, які не можна визнати допустимими, а тому протокол про адміністративне правопорушення в даному випадку також не можна визнати доказом вини ОСОБА_1 в розумінні ст. 251 КУпАП.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне скасувати постанову суду першої інстанції з ухваленням нової постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Олевського районного суду Житомирської області від 03 липня 2025 року скасувати.
Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. 
Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Й.Григорусь