П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

11 листопада 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/3177/25	

Суддя першої інстанції: Білостоцький О.В.
 Час та місце ухвалення судового рішення «--:--», м. Одеса
 Повний текст судового рішення складений 11.04.2025

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі  колегії суддів:
головуючого судді Крусяна А.В.,
суддів Шевчук О.А.,  Яковлєва О.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційні скарги військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2025 року у справі адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , НОМЕР_3 загону Морської охорони Регіонального управління Морської охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

31.01.2025 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , НОМЕР_3 загону Морської охорони Регіонального управління Морської охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ) про визнання протиправною бездіяльність щодо нарахування та виплати йому за період з 01.01.2020 по 19.05.2023 грошового забезпечення (основних та додаткових видів грошового забезпечення), з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб»;
зобов`язання здійснити нарахування та виплатити йому грошове забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія), у тому числі, компенсації, грошову допомогу на оздоровлення при наданні щорічної основної відпустки, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, враховуючи посадовий оклад та оклад за військовим званням, що визначені шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» за період з 01.01.2020 по 19.05.2023;
визнання протиправною бездіяльність щодо виплати йому за період з 01.01.2016 по 22.10.2024 індексації грошового забезпечення, відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, з визначенням місяця, в якому відбулося підвищення посадових окладів військовослужбовців - січень 2008 року;
зобов`язання нарахувати та виплатити йому за період з 01.01.2016 по 22.10.2024 індексацію грошового забезпечення, включно із застосуванням місяців для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базових місяців) - січень 2008 року, відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, з урахуванням раніше виплачених сум;
визнання протиправною бездіяльність щодо нарахування та виплати йому за період з 01.03.2018 року по 22.10.2024 індексації грошового забезпечення в повному розмірі, відповідно до приписів абз.3, 4, 6 п.5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 у фіксованій величині 4463,15грн. в місяць;
зобов`язання нарахувати та виплатити йому за період з 01.03.2018 по 22.10.2024 індексацію грошового забезпечення в повному розмірі, з урахуванням нарахованої та виплаченої індексації грошового забезпечення, відповідно до приписів абз.3, 4, 6 п.5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17,07.2003 №1078 у фіксованій величині 4463,15грн. в місяць, з урахуванням раніше виплачених сум;
зобов`язання нарахувати та виплатити йому компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення включно за весь час затримки виплати.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у період проходження військової служби з 04.05.2002 по 22.10.2024 розрахунок його основних та додаткових видів грошового забезпечення  протиправно здійснювалось виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018, оскільки постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі №826/6453/18 визнано протиправним та скасовано п.6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», тобто, з 29.01.2020 відновлено дію п.4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» в редакції, що діяла до 21.02.2018. Разом з тим, позивач зазначає, що в порушення вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та п.2 Порядку проведення індексації грошових доходів громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 при нарахуванні йому індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 22.10.2024 протиправно не застосовано базовий місяць січень 2008 року. Також, на думку позивача, у період з 01.03.2018 року по 22.10.2024 йому не нараховувалась та не виплачувалась поточна індексація, індексація-різниця грошового забезпечення у фіксованій величині 4463,15грн. в місяць. Крім того, позивач вважає, що набув право на отримання компенсації втрати частини доходів у відповідності до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11.04.2025 позов задоволено частково; визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_2 щодо розрахунку грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2020 по 01.07.2022 включно, без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законами України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020, «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021, «Про Державний бюджет України на 2022 рік станом на 01.01.2022;
визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо розрахунку грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.07.2022 по 19.05.2023 включно, без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законами України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022, «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023;
зобов`язано військову частину НОМЕР_2 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення, що складається з посадового окладу, окладу за військовим званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, допомоги на оздоровлення, які були нараховані та виплачені за період з 01.01.2020 по 31.12.2021, з урахуванням розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законами України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020, «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021 з урахуванням раніше виплачених сум;
зобов`язано військову частину НОМЕР_2 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення, що складається з посадового окладу, окладу за військовим званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та допомоги на оздоровлення, які були нараховані та виплачені за період з 01.01.2022 по 01.07.2022, з урахуванням розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022, з урахуванням раніше виплачених сум;
зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення, що складається з посадового окладу, окладу за військовим званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, які були нараховані та виплачені за період з 01.07.2022 по 31.12.2022, з урахуванням розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022, з урахуванням раніше виплачених сум;
зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення, що складається з посадового окладу, окладу за військовим званням, всіх щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та допомоги на оздоровлення, які були нараховані та виплачені за період з 01.01.2023 по 19.05.2023 включно, з урахуванням розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023, з урахуванням раніше виплачених сум;
визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо розрахунку грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки ОСОБА_1 за період з 01.01.2020 по 19.05.2023 включно, без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законами України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020, «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021, «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022, «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023;
зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки за період з 01.01.2020 по 19.05.2023, з урахуванням розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законами України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020, «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021, «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022, «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023, з урахуванням раніше виплачених сум;
визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 поточної індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року; 
зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 поточну індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року;
визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 поточної індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 01.01.2020 із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення – березень 2018 року;
зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 поточну індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 01.01.2020 із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - березень 2018 року;
визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 поточної індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2020 по 01.07.2022 із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення – березень 2018 року;
зобов`язано військову частину НОМЕР_2 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 поточну індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2020 по 01.07.2022 із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - березень 2018 року;
визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 поточної індексації грошового забезпечення за період з 01.07.2022 по 31.12.2022 включно, із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення – березень 2018 року;
зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 поточну індексацію грошового забезпечення за період з 01.07.2022 по 31.12.2022 включно,   із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - березень 2018 року;
визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 поточної індексації грошового забезпечення за період з 01.08.2024 по 22.10.2024 у повному обсязі;
зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 поточну індексацію грошового забезпечення за період з 01.08.2024 по 22.10.2024 включно, із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - березень 2018 року, з урахуванням раніше виплачених сум;
визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо виплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 по 01.01.2020, з 01.07.2022 по 31.12.2022, з 01.01.2024 по 22.10.2024 включно, відповідно до приписів абз.3, 4, 6 п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 у фіксованій величині 4384,76грн. в місяць;
зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 01.01.2020, з 01.07.2022 по 31.12.2022, з 01.01.2024 по 22.10.2024 включно відповідно до приписів абз.3, 4, 6 п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 у фіксованій величині 4384,76грн. в місяць, з урахуванням раніше виплачених сум;
визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо виплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2020 по 01.07.2022 включно, відповідно до приписів абз.3, 4, 6 п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 у фіксованій величині 4384,76грн. в місяць;
зобов`язано військову частину НОМЕР_2 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2020 по 01.07.2022 відповідно до приписів абз.3, 4, 6 п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 у фіксованій величині   4384,76грн. в місяць, з урахуванням раніше виплачених сум; в іншій частині позовних вимог відмовлено.
Суд першої інстанції частково задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що з 01.01.2020 по 19.05.2023 у позивача виникло право на обчислення розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, одноразових додаткових видів грошового забезпечення, розмір яких залежить від розміру посадового окладу, окладу за військовим званням, шляхом застосування п.4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704 в первинній редакції, а саме множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року. 
Також, суд першої інстанції зазначив, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці. Відповідно до вимог чинного законодавства України, проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язком для всіх юридичних осіб-підприємців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи, є складовою грошового забезпечення військовослужбовців та однією з основних гарантій щодо оплати їх праці, тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті. При цьому, січень 2008 року є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.01.2016 по 28.02.2018, оскільки за умови останнього підвищення військовослужбовцям посадового окладу в січні 2008 року, місяцем для розрахунку індексації грошового забезпечення у період з 01.12.2015 до 28.02.2018 для цілей застосування Порядку №1078 (із змінами, внесеними Постановою №1013) є січень 2008 року. Разом з тим, з урахуванням того факту, що 01.03.2018 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704, якою встановлено нові розміри окладів військовослужбовців, березень 2018 року став місяцем підвищення доходу позивача, за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення у період з 01.03.2018 по 22.10.2024 без врахування 2023 року, оскільки згідно абз.18 п.3 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» зупинено на 2023 рік дію Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».
Крім того, суд вважав, що позивач має право на отримання індексації грошового забезпечення з урахуванням положень абз.3, 4, 6 п.5 Порядку №1078 за період з 01.03.2018 по 31.12.2022, з 01.01.2024 по 22.10.2024 оскільки розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018. Разом з тим, визначаючи індексацію-різницю у розмірі 4384,76грн., виходив з того, що розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 склав 78,39грн., а сума можливої індексації, що склалася у березні 2018 - 4463,15грн.
Суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог в частині, що стосується виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення включно за весь час затримки виплат, з огляду на їх передчасність. 
Разом з тим, при вирішенні справи, з огляду на те, що позивач у періоди  з 01.01.2016 по 22.11.2019 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 ,  з 22.11.2019 по 01.07.2022 - у військовій частині НОМЕР_2 , з 01.07.2022 по 22.10.2024  - у військовій частині НОМЕР_1 , враховуючи, що позовні вимоги заявлені лише до військової частини НОМЕР_1 , з метою ефективного захисту порушених прав позивача, суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог шляхом визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії військову частину НОМЕР_1 ,  військову частину НОМЕР_2 відповідно спірним періодам, де позивач проходив службу. 
Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, відповідачі подали апеляційні скарги, в якій посилаються на порушення судом першої інстанції при вирішенні справи норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим просять скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги військова частина НОМЕР_1 зазначає, що нарахування основного та додаткових видів грошового забезпечення позивачу у спірний період (з 01.07.2022 по 19.05.2023) здійснювалось відповідно до норм чинного законодавства, оскільки Постановою КМУ від 30.08.2017 №704 визначено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 у розмірі 1762грн. Також, на думку апелянта, постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі №826/6453/18 не є підставою для перерахунку грошового забезпечення позивача, оскільки вказане судове рішення створило юридичні наслідки лише для КМУ, а не для центральних органів виконавчої влади та їх територіальних органів. Стосовно позовних вимог в частині, що стосується нарахування та виплати позивачу поточної індексації за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 із застосуванням базового місяця січень 2008 апелянт вказує, що застосування індексів інфляції за період з 2008, які застосовувались під час нарахування та виплати інфляції діючим державним службовцям та військовослужбовцям до грудня 2015 за правилами, які були чинними до прийняття Постанови №1013 не буде відповідати положенням ст.58 Конституції України та принципу правової визначеності. Отже, з урахування положень ст.58 Конституції України правила нарахування індексації за Постановою №1013 повинні застосовуватись виключно з 01.01.2016. Крім того, апелянт вказує, що не може нести відповідальність за прийняття Кабінетом Міністрів України Постанови №1013, якою були істотно змінені умови індексації грошових доходів населення та в першу чергу працівників, оплата праці яких здійснюється за рахунок державного бюджету без одночасного збільшення посадових окладів військовослужбовцям, що і стало підставою для виникнення спірних правовідносин. Також, скаржник зазначає, що, при вирішенні справи, судом помилково встановлено право позивача на отримання фіксованої індексації-різниці, оскільки розмір підвищення доходу позивача у березні 2018 (5408,81грн.) не перевищує суму можливої індексації (4463,15грн.). 
В обґрунтування апеляційної скарги військова частина НОМЕР_2 зазначає, що не є належним відповідачем у даній справі, оскільки позивача звільнено з військової частини НОМЕР_1 , а тому усі виплати, які мають чи мали бути виплачені відповідачу, та за нарахуванням яких він звертається, має здійснювати саме військова частина НОМЕР_1 . Також, апелянт посилається на пропущення позивачем місячного строку, визначеного ст.122 КАС України, оскільки останній був звільнений зі служби 22.10.2024, а з позовом звернувся лише січні 2025. Крім того, військова частина зазначає, що суд першої інстанції не з`ясував обставин для звільнення позивача від сплати судового збору. 
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони підлягають частковому задоволенню. 
Судом першої інстанції встановлено, що позивач у періоди з 01.01.2016 по 21.11.2019 проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 , з 22.11.2019 по 30.06.2022 – у військовій частині НОМЕР_2 , з 01.07.2022 по 22.10.2024 – у військовій частині НОМЕР_1 .
Відповідно до наказу командира НОМЕР_4 загону морської охорони Державної прикордонної служби позивача, звільненого з військової служби наказом Голови ДПС України від 22.10.2024 №1903-ОС, виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення. /а.с.28/
Позивач стверджує, а відповідачами не заперечується, що його грошове забезпечення за період з 01.01.2020 по 19.05.2023 нараховувалося із застосуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 01.01.2018 у сумі 1762грн.
Також, з наданих архівних відомостей військової частини НОМЕР_1 за період 2022-2023 років та архівних відомостей військової частини НОМЕР_2 за період 2020-2022 років вбачається, що позивачу у період з 01.01.2020 по 19.05.2023 нараховувалась та виплачувалась грошова допомога для оздоровлення (липень 2020, грудень 2021, березень 2022, жовтень 2023) та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань (квітень 2022, жовтень 2023). /а.с.43, 51,53-54/
У листопаді 2024 була виплачена компенсація за всі невикористані дні щорічної та додаткової відпустки.
Також, з архівних відомостей вбачається, що за періоди 2020-2022 років, позивачу нараховувалась та виплачувалась поточна індексація грошового забезпечення з січня 2020 по липень 2020, з листопада 2020 по грудень 2020, з січня 2021 по листопад 2021, з січня 2022 по червень 2022, з вересня по листопад 2024.
Відомостей про нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення у фіксованій величині у період з 01.03.2018 по 22.10.2024 матеріали справи не містять.
Не погоджуючись з обрахунком грошового забезпечення за період з 01.01.2020 по 19.05.2023 із застосуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018, а також із не нарахуванням та невиплатою індексації грошового забезпечення позивач звернувся до суду з даним позовом.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Оскільки судове рішення оскаржується в частині задоволення позовних вимог, то перевірка законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволені позовних вимог апеляційним судом не здійснюється.
Перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.
Статтею 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.
Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Згідно ч.ч.2,3 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення та індексація грошового забезпечення.
Відповідно до ч.4 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Постановою Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704 (надалі - Постанова №704) встановлено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.
Згідно Пункту 4 Постанови №704 (в редакції, чинній на момент прийняття постанови), розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначалися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13,14.
Додатки 1 та 14 до Постанови №704, в яких у вигляді таблиці зазначені відповідні тарифні коефіцієнти, мають примітки пояснюючого характеру. Зокрема, у цих примітках наведена інформація щодо арифметичної дії (множення), яка застосовується при обчисленні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням, в залежності від відповідних тарифних коефіцієнтів, та наведені правила округлення розрахунків. У цих примітках норми права не містяться.
Як вбачається з примітки 1 Додатку 1 до Постанови №704, посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.
Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі - Постанова №103) до Постанови №704 були внесені зміни, внаслідок яких пункт 4 Постанови №704 було викладено у новій редакції, а саме: «Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14».
Зміст приміток до Додатків 1 та 14 до Постанови №704 не був приведений у відповідність з нормою пункту 4 цієї ж постанови.
Відповідно до Постанови №704, в редакції Постанови №103, розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є стала величина - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01.01.2018, а мінімальна заробітна плата (чи її частина) для розрахунків розмірів цих окладів не застосовується.
Разом з тим, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі №826/6453/18 визнано протиправним та скасовано п.6 Постанови №103, яким було внесено зміни до п.4 Постанови №704.
Відповідно до ч.1 ст.325 КАС України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.
Відтак, з дня набрання законної сили рішенням у справі №826/6453/18 діє редакція п.4 Постанови №704, яка була чинною до зазначених змін.
Таким чином, саме з 30.01.2020 - з наступного дня з дати набрання чинності судовим рішенням у справі №826/6453/18 виникли підстави для визначення, на підставі первинної редакції Постанови №704, розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13,14.
Разом з тим, відповідно до п.3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні Положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 за №1774-VІІІ, встановлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат, крім розрахунку щорічного обсягу фінансування статутної діяльності політичних партій. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 01.01.2017.
Оскільки приписи п.3 розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 №1774-VІІІ не втратили чинності і за юридичною силою є вищою за положення п.4 Постанови №704, то в даному випадку не встановлено правових підстав для обчислення розміру окладу за посадою заявника та окладу за військовим званням із використанням величини мінімальної заробітної плати, а не прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року.
Пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 №481 (надалі Постанова №481) внесено зміну до п.4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».
Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Як наслідок, до дня набрання чинності Постановою №481 (20.05.2023) абзац перший пункту 4 Постанови №704 був чинний у первинній редакції, тобто без врахування змін, що вносились до цього пункту Постановою №103.
На підставі наведеного, нарахування та виплата позивачу грошового забезпечення (посадовий оклад, окладу за військовим званням, премії та надбавки, які мають постійний характер) у період 29.01.2020 по 19.05.2023, без врахування розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023 не відповідає вимогам чинного законодавства, а тому суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку щодо задоволення позову в цій частині.
Разом з тим, відповідно до архівних відомостей у спірний період з 01.01.2020 по 19.05.2023 позивачу нараховувалась та виплачувалась: грошова допомога для оздоровлення (липень 2020, грудень 2021, березень 2022, жовтень 2023), матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань (квітень 2022, жовтень 2023). /а.с.51, 53-54, 43/
Також,  у листопаді 2024, при звільненні, позивачу виплачено компенсацію за всі невикористані дні щорічної та додаткової відпустки, зокрема за періоди 2020-2023 роки. При цьому, відповідачами не було спростовано того факту, що вказана компенсація була розрахована виходячи з розміру місячного грошового забезпечення -  з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018. 
Отже, підлягають задоволенню і похідні позовні вимоги щодо здійснення перерахунку та виплати одноразових видів грошового забезпечення, які розраховуються виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, а саме: грошова допомога для оздоровлення (липень 2020, грудень 2021, березень 2022, жовтень 2023), матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань (квітень 2022, жовтень 2023), грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки за період з 29.01.2020 по 19.05.2023, а не з 01.01.2020, як помилково визначено судом першої інстанції.

Стосовно позовних вимог щодо не застосування при індексації грошового забезпечення позивача у період з 01.01.2016 по 22.10.2024 базового місяця – січень 2008, а також невиплати індексації-різниці, судова колегія зазначає наступне. 
Згідно ч.3 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом №1282-ХІІ.
Статтею 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 №1282-ХІІ (надалі - Закон України №1282-ХІІ) визначено, що індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Відповідно до ст.2 Закону України №1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Згідно з ч.1 ст.4 Закону України №1282-XII індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Частинами 1-2 ст.5 Закону України №1282-ХІІ встановлено, що підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів. Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці. Через вимоги законодавства проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язком для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
Крім того, слід зазначити, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 08.11.2005 у справі «Кечко проти України» (заява №63134/00) зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм працівникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни до законодавства. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними (пункт 23 рішення). Також, Суд не прийняв аргумент Уряду України щодо відсутності бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.
Відповідно до висновків Верховного Суду, викладеними у постановах від 19.07.2019 у справі №240/4911/18, від 07.07.2019 у справі №825/694/17, від 20.11.2019 у справі №620/1892/19, виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні і обмежене фінансування жодним чином не впливає на право позивача отримати індексацію грошового забезпечення.
Отже, реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних, чинних на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.
Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників, визначено Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078. (надалі – Порядок №1078)
Відповідно до п.1-1 Порядку №1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка (у редакції від 15.12.2015 в розмірі 101 відсотка). 
Відповідно до п.4 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян проводиться їх компенсація відповідно до законодавства.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що звільнення особи з військової служби жодним чином не позбавляє її права на отримання виплат, на які вона має право, проте не отримувала їх під час проходження служби за незалежних від неї обставин.
Дана правова позиція викладена у відповідності до постанови Верховного Суду від 19.07.2019 у справі №240/4911/18, від 07.08.2019 у справі №825/694/17.
Відповідно до п.5 Порядку №1078 (у редакції від 15.12.2015) у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.
Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
В редакції 15.03.2018 п.5 викладено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.
Отже, аналізуючи вищезазначене, місяць у якому відбулося підвищення тарифної ставки (окладу), є базовим для проведення індексації.
Аналогічна правова позиція викладена в постанови Верховного Суду від 05.02.2020 у справі №825/565/17.
Відповідно до змісту п.5 Порядку №1078, підставою для встановлення чи зміни базового місяця при проведенні індексації грошового забезпечення є підвищення тарифної ставки (окладу) військовослужбовця.
Тому у разі настання визначених законодавством умов, відповідач зобов`язаний вчинити конкретну дію на користь позивача - провести індексацію його грошового забезпечення, враховуючи нормативно визначений базовий місяць.
Окрім того, відповідно до п.5 Порядку №1078 обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації пов`язується з місяцем підвищенням тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає військовослужбовець.
Отже, збільшення грошового забезпечення не за рахунок зростання тарифної ставки (окладу), а завдяки додатковим видам грошового забезпечення, не дає підстав вважати відповідний місяць базовим для подальшої індексації.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 29.11.2021 у справі №120/131/20-а.
Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 затверджено схеми посадових окладів військовослужбовців (тарифних сіток), яка набрала чинності 01.01.2008, а отже січень 2008 є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення.
Між тим, з урахуванням того факту, що 01.03.2018 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704, якою встановлено нові розміри окладів військовослужбовців, та з огляду на правила п.п.5, 10-2 Порядку №1078, березень 2018 року став місяцем підвищення доходу військовослужбовців з 01.03.2018, за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення.
Таким чином, з 01.12.2015 до 28.02.2018 базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення військовослужбовців є січень 2008, а з 01.02.2018 до наступного підвищення посадового окладу або звільнення військовослужбовця зі служби – березень 2018. 
Так, у позовних вимог, позивач просить визнати протиправною бездіяльність щодо виплати йому за період з 01.01.2016 по 22.10.2024 індексації грошового забезпечення з визначенням місяця, в якому відбулося підвищення посадових окладів військовослужбовців - січень 2008 року.
З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що нарахування та виплата індексації грошового забезпечення позивача має здійснюватися із застосуванням базового місяця - січень 2008 за період з 01.01.2016 по 28.02.2018.
Водночас, позовні вимоги щодо виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 22.10.2024 із застосуванням базового місяця січень 2008 не підлягають задоволенню. 
Крім цього, судова колегія вказує, що Порядок №1078 передбачає можливість виплати двох видів індексації грошового доходу, умовно кажучи, «поточної» та «індексації-різниці». Суми цих індексацій можуть нараховуватися і одночасно, і окремо одна від одної.
Вказаний висновок висловлений Верховним Судом, зокрема, у постанові від 15.06.2023 у справі №120/6277/22.
Щодо «фіксованої» суми індексації, то слід зазначити, що Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» і Порядок №1078 такого поняття не містять.
Цей термін фігурував у Додатку 4 до Порядку №1078 у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 13.06..2012 №526, де були наведені приклади обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації.
Проте постановою Уряду №1013 від 09.12.2015 цей Додаток був викладений у новій редакції і з 01.12.2015 у цьому Додатку, як і в цілому Порядку №1078, поняття фіксованої суми індексації не згадується.
З 01.12.2015 в абз.3, 4, 5, 6 п.5 Порядку №1078 по суті йде мова про поняття індексації-різниці, право на яку виникає тільки тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.
Абзаци 3, 4 п.5 Порядку №1078 у редакціях, які застосовувалися з 01.12.2015, передбачали обставини, за наявності яких у місяці підвищення доходу індексація (не)нараховується, а саме:
сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 3);
сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 4).
Якщо у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) сума цієї індексації нараховується, то абз.6 п.5 Порядку №1078 додатково указував, що ця сума індексації-різниці виплачується до наступного підвищення тарифних ставок (окладів) і до неї надалі додається поточна індексація, яка складається, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації у розмірі 103 відсотки.
Системний аналіз абз.3, 4, 5, 6 п.5 Порядку №1078 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) вбачається, що ним врегульовано виплату індексації-різниці, право на яку виникає у особи в тому випадку, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.
При цьому, нарахування й виплата індексації-різниці має щомісячний фіксований характер, гарантується законом і є обов`язковими для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.
Тому, враховуючи, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці, з огляду на правила й умови нарахування суми індексації-різниці, які встановлені абз.абз.3, 4, 6 п.5 Порядку №1078, колегія суддів вважає, що повноваження відповідача щодо виплати цієї суми не є дискреційними.
Між тим, з урахуванням того факту, що 01.03.2018 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704, якою встановлено нові розміри окладів військовослужбовців, та з огляду на правила п.п.5, 10-2 Порядку №1078, березень 2018 став місяцем підвищення доходу позивача, за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення.
В свою чергу, у березні 2018, як місяці підвищення доходу позивача, суб`єкту владних повноважень належало вирішити питання наявності у позивача права на отримання суми індексації-різниці.
Вказані висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 23.03.2023 у справі №400/3826/21, від 29.03.2023 у справі №380/5493/21, від 06.04.2023 у справі №420/11424/21, від 20.04.2023 у справі №320/8554/21, від 11.05.2023 у справі №260/6386/21.
Тому, з огляду на вимоги абз.4 п.5 Порядку № 1078, колегія суддів вважає, що позивач у спірному періоді має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення його доходу в березні 2018 дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018.
В свою чергу, у випадку, коли відповідна умова наявна, розмір належної індексації-різниці визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу.
Як вбачається з архівної відомості грошового забезпечення позивача №2, у лютому 2018 грошове забезпечення становило 13326,05грн. (з яких, посадовий оклад – 1100грн.), у березні 2018 – 13404,44грн. (з яких, посадовий оклад – 4790грн). /а.с.39/
При цьому, у березні 2018 позивачу нараховано щомісячну додаткову винагороду у розмірі 78,39грн. за лютий 2018, тобто вказані кошти підлягають врахуванню до грошового забезпечення у лютий 2018.
З урахуванням зазначеного, грошове забезпечення у лютому складає 13404,44грн. (з урахуванням щомісячної додаткової винагороди 78,39грн.), у березні 2018 – 13326,05грн. тобто в сторону зменшення, що не враховано судом першої інстанції. Однак, вказані обставини не впливають на право позивача на отримання суми індексації-різниці грошового забезпечення. 
З іншого боку, колегією суддів, враховуючи розмір прожиткового мінімуму у березні 2018 (1762грн.), величину приросту індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення у березні 2023, з моменту підвищення посадового окладу у січні 2008 року (253,3%), встановлено, що розмір можливої індексації в березні 2018 складає 4463,15грн. (1762грн. х 253,3%).
Таким чином, оскільки розмір доходу позивача в березні 2018 зменшився на 78,39грн. та не перевищує суму можливої індексації у розмірі 4463,15грн., позивач набув право на отримання щомісячної індексації різниці період з 01.03.2018 у розмірі 4463,15рн. щомісячно, що відповідно і є індексацією-різницею в розумінні приписів абз.4 п.5 Порядку №1078.
Разом з тим, у позовних вимог позивач просить нарахувати та виплатити йому індексацію-різницю за період з 01.03.2018 по 22.10.2024.
В свою чергу, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач має право на її отримання за період з 01.03.2018 по 31.12.2022, з 01.01.2024 по 22.10.2024.
Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для нарахування фіксованої індексації грошового забезпечення за 2023 рік, оскільки  абз.18 п.3 Закону України від 03.11.2022 №2710-IX «Про Держаний бюджет України на 2023 рік» установлено зупинити на 2023 рік дію Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Зазначене положення абз.18 п.3 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» є чинним та не неконституційним визнавалось.
Однак, також, не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо виплати індексації-різниці за період з 29.01.2020 по 31.12.2022, з огляду на наступне. 
Як було вище встановлено, відповідачем протиправно не здійснено перерахунок та виплату грошового забезпечення позивача, зокрема з 29.01.2020 по 31.12.2022 з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим званням за відповідною посадою, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022 (не враховується 2023 рік, оскільки індексація не виплачувалась).
Тобто, з січня 2020 відбулась зміна посадового окладу позивача у зв`язку зі зміною розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
З урахуванням наведеного, колегія суддів доходить висновку, що у відповідачів відсутній обов`язок щодо нарахування позивачу індексації-різниці у період з 29.01.2020 по 31.12.2022, оскільки з січня 2020 відбулось підвищення посадового окладу позивача, що є підставою для припинення нарахування та виплати фіксованої індексації, як це вказано в п.108 постанови Верховного Суду від 23.03.2023 у справі №400/3826/21.
Таким чином, позивач набув право на отримання щомісячної фіксованої індексації у розмірі 4463,15грн. за період з 01.03.2018 по 29.01.2020, з 01.01.2024 по 22.10.2024. 
На підставі зазначеного, у сукупності, з огляду на те, що у період з 01.01.2016 по 21.11.2019 позивач проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 , з 22.11.2019 по 30.06.2022 – у військовій частині НОМЕР_2 , з 01.07.2022 по 22.10.2024 – у військовій частині НОМЕР_1 , колегія суддів дійшла висновку про визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 (за період з 29.01.2020 по 30.06.2022),  військової частини НОМЕР_1 (за період з 01.07.2022 по 19.05.2023) щодо нарахування та виплати позивачу грошового забезпечення (основних та додаткових видів грошового забезпечення), з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб»;
визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо виплати позивачу за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 поточної індексації грошового забезпечення, відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, з визначенням місяця, в якому відбулося підвищення посадових окладів військовослужбовців - січень 2008 року;
визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 (за період з 01.03.2018 по 21.11.2019, з 01.01.2024 по 22.10.2024), військової частини НОМЕР_2 (за період з 22.11.2019 по 29.01.2020) щодо нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення відповідно до приписів абз.3, 4, 6 п.5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 у фіксованій величині 4463,15грн. в місяць. 
Не підлягають задоволенню в даній справі позовні вимоги щодо перерахунку грошового забезпечення (основних та додаткових видів грошового забезпечення), з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» за період з 01.01.2020 по 28.01.2022;
нарахування та виплати поточної індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.03.2018 по 22.10.2024, відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, з визначенням місяця, в якому відбулося підвищення посадових окладів військовослужбовців - січень 2008 року;
нарахування та виплати індексації грошового забезпечення відповідно до приписів абз.3, 4, 6 п.5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 у фіксованій величині 4463,15грн. в місяць за період з 29.01.2020 по 31.12.2023. 
При цьому, обираючи ефективний спосіб захисту порушених прав позивача, колегія суддів зазначає, що проходження військової служби врегульовано спеціальним законодавством, до якого відноситься, зокрема, Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затверджене Указом Президента України від 29.12.2009 №1115/2009 (надалі - Положення).
Відповідно до п.293 Положення особа, звільнена з військової служби, на день виключення із списків особового складу органу Держприкордонслужби розраховується за всіма видами належного їй на день звільнення матеріального та грошового забезпеченням.
Таким чином, в Положенні прямо передбачено, що у разі звільнення військовослужбовця зі служби, з ним розраховується та військова частина, з якої його було звільнено.
З урахуванням вказаного, з огляду на те, що позивач був звільнений з військової частини НОМЕР_1 , дії щодо зобов`язального характеру у даній справі слід покласти саме на військову частину НОМЕР_1 . 
Необґрунтованими є доводи апеляційної військової частини НОМЕР_2 щодо пропуску позивачем місячного строку, визначеного ст.122 КАС України, оскільки до суду з позовом позивач звернувся 31.01.2025, при цьому, отримавши відмову про здійснення йому перерахунку сум грошового забезпечення 14.01.2025.
Суд наголошує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі Серявін та інші проти України зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі Трофимчук проти України ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.
Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у цьому судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків рішення суду першої інстанції не спростовують.
На підставі викладеного, оскільки судом першої інстанції при вирішенні справи неповно з`ясовано обставини справи, неправильно застосовано норми матеріального права, рішення суду першої інстанції в порядку ст.317 КАС України підлягає скасуванню.
Судові витрати розподіляються відповідно до ст.139 КАС України, якою передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. 
При задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Керуючись ст.ст.139, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) задовольнити частково, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2025 року скасувати в частині задоволених позовних вимог.
Ухвали у справі постанову, якою про визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 (за період з 29.01.2020 по 30.06.2022),  військової частини НОМЕР_1 (за період з 01.07.2022 по 19.05.2023) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення (основних та додаткових видів грошового забезпечення), з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб». 
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 за період з 29.01.2020 по 19.05.2023 грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія), у тому числі, компенсації, грошову допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань), з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо виплати ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 поточної індексації грошового забезпечення, відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, з визначенням місяця, в якому відбулося підвищення посадових окладів військовослужбовців - січень 2008 року.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виплати ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 поточну індексацію грошового забезпечення, відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, з визначенням місяця, в якому відбулося підвищення посадових окладів військовослужбовців - січень 2008 року.
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 (за період з 01.03.2018 по 21.11.2019, з 01.01.2024 по 22.10.2024), військової частини НОМЕР_2 (за період з 22.11.2019 по 29.01.2020) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення відповідно до приписів абз.3, 4, 6 п.5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 у фіксованій величині 4463,15грн. в місяць.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 за період з 01.03.2018 по 29.01.2020, з 01.01.2024 по 22.10.2024 виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення відповідно до приписів абз.3, 4, 6 п.5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 у фіксованій величині 4463,15грн. в місяць.
В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11.04.2025 залишити без змін.
Судові витрати за подання апеляційної скарги покласти на військову частину НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ).
Постанова суду апеляційної інстанції  набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Суддя-доповідач 		А.В. Крусян	
Судді	  	О.А. Шевчук    О.В. Яковлєв