Кропивницький апеляційний суд 

№ провадження 33/4809/572/25 Головуючий у суді І-ї інстанції МИРОШНИЧЕНКО Д. В. 
Категорія - 126 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Олексієнко І. С. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2025 року. м. Кропивницький
       Кропивницький апеляційний суд у складі:
головуючого судді Олексієнко І.С.,
за участі секретаря судового засідання Степанової Д.К., захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Сіренка М.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницький, дистанційно в режимі відеоконференції, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 – адвоката Сіренка М.Ю. на постанову Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 27 серпня 2025 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним за ч.3 ст.126 КУпАП і накладено на нього стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 місяці
В С Т А Н О В И Л А:
Постановою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 27 серпня 2025 року ОСОБА_1 визнаний винним за те, що він 07.08.2025 о 09:19 год. в селищі Олександрівка на 245 км автодороги Київ – Знам`янка керував транспортним засобом Daewoo Lanos, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , будучи обмеженим в праві керування таким транспортним засобом, згідно постанови від 31.10.2024 у виконавчому провадженні № 15498082, чим порушив п. 2.1 «а», тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 126 КУпАП. Своє рішення суд мотивував тим, що вина  ОСОБА_1  у вчиненні правопорушення доказана матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 347916 від 07.08.2025, який складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП та в якому розкрито суть адміністративного правопорушення; постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Смілі Черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 31.10.2024 (ВП № 15498082); відеозаписом події правопорушення, розміщеним на DVD-дисках, який є додатком до протоколу про адміністративне правопорушення та іншими матеріалами справи (а.с. 1, 3-7).

       У поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 – адвокат Сіренко М.Ю. просить скасувати постанову районного суду, а провадження закрити за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП. Свої вимоги обґрунтовує тим, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою. Так, протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 415041 від 07 серпня 2025 року та додані до нього матеріали, не містять відомостей, які би вказували на наявність умислу у ОСОБА_1 на вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, а саме: про те, що ОСОБА_1 знав про накладене на нього обмеження у праві керування транспортним засобом. В матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 отримав постанову старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Сміла Черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Зайвенко Л.М. від 31.10.2024 винесену у рамках виконавчого провадження ВП № 15498082, якою встановлено відповідне тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортними засобами. Крім того, відсутнє підтвердження того, що на час скоєння адміністративного правопорушення 07.08.2025 року вищевказане виконавче провадження ВП № 15498082 не є закритим і зазначене обмеження діє, а не було скасоване. Більше того, ОСОБА_1 станом на 07.08.2025 не мав заборгованості по сплаті аліментів, про яку йдеться у постанові від 31.10.2024, а саме 299 564,38 гривні, оскільки останній сплатив заборгованість по аліментам в загальній сумі 309 310, 95 грн., що підтверджується доданими до апеляційної скарги квитанціями. Також зазначає, що суд першої інстанції розглянув адміністративну справу у відсутності ОСОБА_1 , що було порушень права на захист.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши висновок захисник Сіренка М.Ю., який підтримав подану апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Згідно з положеннями ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги про відсутність в його діях складу даного адміністративного правопорушення не підтверджені жодним наявним у справі доказом.
Так, відповідальність за ч. 3 ст. 126 КУпАП наступає за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного правопорушення, підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 347916 від 07.08.2025, який складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП та в якому розкрито суть адміністративного правопорушення; постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Смілі Черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 31.10.2024 (ВП № 15498082); відеозаписом події правопорушення, розміщеним на DVD-дисках, який є додатком до протоколу про адміністративне правопорушення та іншими матеріалами справи (а.с. 1, 3-7).
В апеляційній скарзі не наведено переконливих доводів, підтверджених відповідними доказами, які б давали ставити під сумнів, встановлені місцевим судом фактичні обставини справи.
Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.
Наявні у справі докази,   в повній мірі дозволяють встановити обставини, які мають значення для розгляду даної справи стосовно  ОСОБА_1 , а саме факт керування транспортним засобом, наявність чинного обмеження в праві керування транспортним засобом на час складання адміністративного протоколу. 
Твердження апеляційної скарги про те, що державним виконавцем не надсилалася на адресу ОСОБА_1 постанова старшого державного виконавця від 31.10.2024 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами у виконавчому провадженні № 2-2701, то такі доводи є необґрунтованими з огляду на те, що у випадку неотримання відповідних документів (відомостей) протягом тривалого часу та невжиття відповідних заходів учасником виконавчого провадження, спрямованих на таке отримання, застосуванню підлягає презумпція обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні (постанови Верховного Суду від 24.10.2022 у справі №910/18480/20, від 19.01.2024 у справі №911/1216/21).
А, отже, доводи апеляційної скарги адвоката Сіренка М.Ю. про те, що  ОСОБА_1 не був обізнаний із встановленням тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами щодо нього, є безпідставними, оскільки жодних доказів зазначеним обставинам захисник не навів.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1  станом на 07.08.2025 не мав заборгованості по сплаті аліментів, про яку йдеться у постанові від 31.10.2024, а саме          299 564,38 гривні, оскільки останній сплатив заборгованість по аліментам в  загальній сумі  309 310, 95 грн., що підтверджується доданими до апеляційної скарги квитанціями є не обґрунтованими, оскільки матеріали цієї справи не містять будь-яких відомостей про скасування стосовно ОСОБА_1 тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами. Цих відомостей не надано стороною захисту і під час апеляційного розгляду.
При цьому не надані стороною захисту і відомості стосовно того, що ОСОБА_1 звертався до державного виконавця про скасування постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 31.10.2024 у зв`язку зі сплатою боргу.
Отже, станом на 07.08.2025 стосовно ОСОБА_1 було встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, але він свідомо керував автомобілем, що підтверджується наявними доказами у цій справі, а тому в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП.
Інших відомостей про скасування тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами саме до 07.08.2025 стороною захисту не надано суду апеляційної інстанції, а тому апеляційні доводи щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч.3 ст.126 КУпАП, на переконання апеляційного суду, є суб`єктивними та необґрунтованими.
Таким чином, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, захисником не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.
Доводи апелянта з приводу того, що під час розгляду справи судом першої інстанції було порушено право ОСОБА_1 на захист, яке полягає в тому, що останній не приймав участь під час розгляду справи, був позбавлений права на захист та надання доказів суду, а тому за даних обставин постанова суду підлягає скасуванню, є безпідставними.
Частиною 3 статті 268 КУпАП передбачений виключний перелік статей при розгляді справ, за якими присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. Категорія справ за ст. 126 КУпАП до вказаного переліку не входить, а тому присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за даною статтею у судовому засіданні не є обов`язковою.
З урахуванням обізнаності ОСОБА_1 про наявне щодо нього провадження, суд правильно на виконання вимог закону розглянув справу у відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, вживши всі необхідні заходи для його повідомлення.
Окрім цього, право ОСОБА_1 , як на особисту участь у судовому засіданні, так і на захист було відновлене апеляційним судом.
За наведених обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ОСОБА_1 допустив порушення пункту 2.1 а ПДР та вчинив правопорушення, передбачене частиною 3 статті 126 КУпАП.
Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх неналежності, захисником не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.
Таким чином, враховуючи вказані обставини, всупереч доводам апеляційної скарги, апеляційний суд вважає оскаржуване рішення законним, обґрунтованим та вмотивованим, підстав для його скасування під час апеляційного перегляду не встановлено, а тому, постанову судді суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:        
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 – адвоката Сіренка М.Ю. залишити без задоволення, а постанову Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 27 серпня 2025 року щодо ОСОБА_1 – без зміни.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя: