ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2025 року	Львів	Справа № 380/9506/23 пров. № А/857/27189/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді –                                                   Ніколіна В.В.,
суддів –                                                                      Заверухи О.Б., Матковської З.М.,
за участі секретаря судового засідання –                    Гепфель А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 18 червня 2025 року про зміну способу виконання судового рішення (суддя – Гавдик З.В., м. Львів) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до  Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

                                                           ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у травні 2023 року звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просив суд: - визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, щодо обмеження з 01.03.2023 виплати максимальним розміром, проіндексованої відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2022 року № 168, пенсії; - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області забезпечити, починаючи з 01.03.2022, виплату пенсії, з нарахованою, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 року № 168, індексацією, без обмеження максимальним розміром.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 26 червня 2023 року, яке набрало законної сили 27.07.2023, позов задоволено.
23.04.2025 позивач звернувся до суду першої інстанції із заявою про зміну способу та порядку виконання рішення, у якій просить змінити спосіб і порядок виконання рішення в частині, що стосується зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити позивачу виплату перерахованої за період 01.03.2023 по 31.08.2023 пенсії у сумі 9381,60 грн – на стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь позивача доплати до пенсії, що забезпечується за рахунок коштів державного бюджету, за період з 01.03.2023 по 31.08.2023 року у сумі 9381,60 грн. В обґрунтування заяви зазначає, що на виконання рішення суду, відповідач здійснив з 01.03.2023 перерахунок пенсії позивача, яку у перерахованому розмірі почав виплачувати з 01.09.2023. Щодо, невиплаченої пенсії за період з 01.03.2023 по 31.08.2023 у сумі 9381,60 грн, відповідач, листом від 18.08.2023 за № 1300-5308-8/121028 повідомив, що зазначена виплата буде здійснена в межах бюджетних асигнувань, виділених на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями судів за рахунок коштів Державного бюджету України.
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 18 червня 2025 року заяву позивача від 23.04.2025 про зміну способу і порядку виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26.06.2023 у справі № 380/9506/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії – задоволено повністю. Змінено спосіб і порядок виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26.06.2023 у справі № 380/9506/23 шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 доплати до пенсії, що забезпечується за рахунок коштів державного бюджету, за період з 01.03.2023 по 31.08.2023 року у сумі 9381,60 грн.
Не погодившись з постановленою ухвалою суду першої інстанції її оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати вказану ухвалу та відмовити в задоволенні заяви. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що зміна способу виконання рішення із зобов`язання виплатити соціальні виплати на стягнення суми цих виплат буде зміною рішення по суті, з виходом за межі позовних вимог.
Відповідач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що рішення у даній справі набрало законної сили 27.07.2023. 10.08.2023 судом видано виконавчий лист.
Відповідачем на виконання вказаного судового рішення здійснено перерахунок пенсії позивача. Доплата за період з 01.03.2023 по 31.08.2023 становить 9381,60 грн. Однак виплату вказаної суми відповідачем на користь позивача не здійснено, що свідчить про неповне виконання рішення суду боржником.
Наведена обставина сторонами у справі не заперечується і не спростовується.
22.11.2024 державним виконавцем ВПВР винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».
Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що на час подання позивачем заяви, законодавцем визначена, як самостійна підстава для зміни способу і порядку виконання судового рішення, як невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням.

Порядок та підстави зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення в адміністративному судочинстві врегульовані ст. 378 КАС України.
Разом з тим, Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень від 21.11.2024 № 4094-IX, який набрав чинності 19.12.2024, були внесені суттєві зміни до положень статті 378 КАС України, зокрема й у частині зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.
Так, відповідно до змісту частин 1-3 ст. 378 КАС України (у редакції Закону №4094-IX, що діє з 19.12.2024), за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.
Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.
Отже, з 19.12.2024 ст. 378 КАС України доповнено самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання судового рішення, а саме: невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо, серед іншого, обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, протягом двох місяців з дня набрання таким рішенням законної сили. Законодавцем прямо визначено, що зміна способу і порядку виконання такого судового рішення відбувається шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.
Судом встановлено що на виконання судового рішення Головне управління провело перерахунок пенсії позивача за період з 01.03.2023 по 31.08.2023. Розмір доплати становить 9381,60 грн.
Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснило перерахунок пенсії, однак виплату заборгованості не здійснило за відсутності фінансування з Державного бюджету України.
Тобто, станом на час виникнення спірного питання, невиплаченою залишається доплата, яка виникла як заборгованість за попередні періоди, як результат нарахування пенсії у неналежному розмірі.
Водночас, відповідно до пункту 7 розділу ІІ Порядку розроблення, затвердження та виконання бюджету Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 31.08.2009 № 21-2 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.09.2009 за № 897/16913 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 09.12.2021 № 35-1), видатки на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, виданими або ухваленими після набрання чинності Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», плануються в межах коштів Державного бюджету України, передбачених у Державному бюджеті України на фінансування пенсійних програм. Черговість виплат на виконання рішень суду визначається датою набрання ними законної сили.
Згідно статті 8 Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.
Конституційний Суд України у Рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 зазначав, що Кабінет Міністрів України повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту.
Органи ПФУ фінансують вказані види пенсійних виплат за рахунок коштів Державного бюджету, реалізовуючи бюджетну програму КПКВК 2506020 «Дотація Пенсійному фонду України на виплату пенсій, надбавок та підвищень до пенсії за різними пенсійними програмами» у межах виділених асигнувань.
При цьому, головним розпорядником коштів за цією програмою є Міністерство соціальної політики України, розпорядником нижчого рівня - ПФУ.
Отже, виділення коштів із державного бюджету на фінансування даної бюджетної програми не залежить від волі окремого керівника територіального органу ПФУ.
Відповідно до частини першої статті 23 та статті 116 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.
Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України, є порушенням бюджетного законодавства.
Апеляційний суд враховує, що грошові кошти у вигляді заборгованості по пенсії, які належать стягувачу, не є власністю ГУ ПФУ, не знаходяться на його рахунках. Фактичне, у повному обсязі виконання судового рішення, можливо лише за наявності відповідного бюджетного призначення за рахунок Державного бюджету України та відповідно до порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України. Водночас стягнення з суб`єкта владних повноважень (територіального органу ПФУ) коштів, які знаходяться на його рахунках але призначені для іншої мети, можуть поставити під загрозу функціонування такого суб`єкта, виконання покладених на нього функцій та, відповідно, нанесення шкоди необмеженій кількості осіб.
Таким чином, оскільки виконання рішення суду у вказаній справі залежить від бюджетного фінансування, то його виконання не залежить від визначеного судом способу виконання. У такому випадку зміна способу і порядку виконання судового рішення не може призведе до його фактичного виконання, оскільки така процесуальна дія не може вплинути на фінансування державою витрат по виплаті заборгованості по пенсії позивачу.
З огляду на викладене, враховуючи те, що фактично єдиною причиною, яка ускладнює виконання рішення суду, є неналежне фінансування державою витрат по виплаті пенсії, тому апеляційний суд вважає безпідставними доводи позивача, які наведені в заяві про наявність правових підстав для зміни способу та порядку виконання рішення суду у справі № 380/9506/23.
Колегія суддів апеляційного суду також зауважує, що право особи, тобто стягувача, на здійснення виплати заборгованості по пенсії не може ставитися в залежність від бюджетних асигнувань, а органи державної влади та органи місцевого самоврядування не можуть покликатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.
У той же час, у спірному випадку йдеться не про право особи на такі виплати, а про правові підстави для зміни способу і порядку виконання судового рішення. Зміна способу і порядку виконання рішення суду, у такому випадку, не захищає право позивача на отримання сум заборгованості по пенсії, яка фактично може бути виплачена за наявності відповідних бюджетних асигнувань.
З урахуванням наведених вище обставин справи та норм чинного законодавства заява позивача задоволенню не підлягає.
Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Статтею 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Як установлено колегією суддів, викладені Львівським окружним адміністративним судом в оскаржуваній ухвалі висновки не відповідають обставинам справи, тому ухвала суду підлягає скасуванню та апеляційний судом ухвалюється нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання судового рішення.

Керуючись ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

                                                            ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області задовольнити.
Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 18 червня 2025 року про зміну способу виконання судового рішення в справі №380/9506/23 скасувати, в задоволенні заяви ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання судового рішення - відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя	 	В. В. Ніколін 	
судді	 	О. Б. Заверуха 	
 	 	З. М. Матковська  	
Повне судове рішення складено  18.11.25