П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
 
 23 вересня 2025 року                                                                                                  м. Київ
         
Справа № 361/908/24
Провадження: № 22-ц/824/11497/2025
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т. О.,
суддів Верланова С. М., Нежури В. А.,
 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Кураш Софії Андріївни в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал»
на заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 березня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Дутчака І. М.,
у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
 
в с т а н о в и в:
 
У січні 2024 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулось до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 31.08.2022 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 8104596 в електронній формі, відповідно до порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». За умовами вказаного договору товариство надало відповідачу грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі 4 100 грн, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у термін, встановлений договором, та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Товариство умови кредитного договору виконало у повному обсязі, надало відповідачу кредит, відповідач в свою чергу не виконав умови кредитного договору, кредитні кошти не повернув. 02.12.2022 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги № 85-МЛ, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлися боржниками ТОВ «Мілоан», включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором № 8104596 від 31.08.2022 року. За наведених обставин, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» просило суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 8104596 від 31.08.2022 року у розмірі 14 596 грн, з яких: 4 100 грн - заборгованість за тілом кредиту, 10 086 грн - заборгованість за відсотками, 410 грн - заборгованість за комісією.
Заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 березня 2025 року позов ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» задоволено частково.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 8104596 від 31.08.2022 року в розмірі 4 715 грн та судовий збір у розмірі 3 028 грн.
В іншій частині в задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись із таким судовим рішенням, Кураш С. А. в інтересах ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що в кредитному договорі № 8104596 від 31.08.2022 року визначено розмір комісії за надання кредиту, проценти за користування кредитом та порядок їх сплати, тому суд дійшов помилкового висновку, що ТОВ «Мілоан» не виконані всі умови договору, зокрема, щодо нарахування процентів.
Ухвалами Київського апеляційного суду від 17 червня 2025 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
За правилом ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України та ч. 1 ст. 369 ЦПК України.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Як убачається із матеріалів справи та встановлено судом, 31.08.2022 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 8104596.
Згідно з п. 6.1. кредитного договору, цей кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі ТОВ «Мілоан». Розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицією ТОВ «Мілоан» про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладення цього кредитного договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення ТОВ «Мілоан» електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який генерується та надсилається ТОВ «Мілоан» електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність - комбінацію цифр і літер або тільки цифр, або тільки літер) для підписання цього кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Після укладення цей кредитний договір надається (надсилається) позичальнику шляхом розміщення в особистому кабінеті позичальника (п. 6.2. кредитного договору).
За змістом п. 6.3. кредитного договору приймаючи пропозицію ТОВ «Мілоан» про укладання цього кредитного договору позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т.ч. правилами, паспортом споживчого кредиту та графіком платежів) договору в цілому та підтверджує, що: він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов кредитного договору та правил (а.с. 16-21).
31.08.2022 року ТОВ «Мілоан» надало ОСОБА_1 кредитні кошти в сумі 4 100 грн (а.с. 24).
Відповідно до графіку платежів платіж щодо повернення кредиту та сплати комісії і процентів мав бути внесений ОСОБА_1 14.12.2022 року (а.с. 22).
Згідно картки обліку виконання договору відповідачем не здійснено часткового погашення боргу (а.с. 26).
02.12.2022 року ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 за кредитним договором № 8104596 від 31.08.2022 року (а.с. 28-34).
ОСОБА_1 порушив умови щодо своєчасного повернення кредиту та сплати процентів у встановлені строки та порядку, у зв`язку з чим у відповідача виникла прострочена заборгованість по сплаті кредиту та процентів, яка станом на 02.12.2022 року становить 14 596 грн, з яких: 4 100 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 10 086 грн - прострочена заборгованість за відсотками, 410 грн - прострочена заборгованість за комісією.
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив із того, що з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» підлягає стягненню сума заборгованості за кредитним договором № 8104596 від 31.08.2022 року в межах погодженого строку кредитування із 31 серпня по 15 вересня 2022 року в загальному розмірі 4 715 грн, з яких: 4 100 грн - заборгованість за тілом кредиту, 615 грн - заборгованість за відсотками. Відмовляючи у стягненні комісії у розмірі 410 грн, суд дійшов висновку, що у кредитному договорі № 8104596 від 31.08.2022 року не зазначено переліку додаткових та супутніх послуг кредитодавця, що надаються відповідачу, та за які встановлена комісія.
Перевіряючи вказані висновки суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.
Однією із загальних засад цивільного законодавства України є свобода договору (п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України).
У ч. 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно із ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Статтею 628 ЦК України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У ст. 530 ЦК України зазначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Статтею 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Згідно зі ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Отже, укладення ТОВ «Мілоан» кредитного договору з позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню ТОВ «Мілоан» ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки (п. 6.4. договору). Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (п. 6.5. договору).
Як зазначено вище, відповідно до платіжного доручення № 81642199 від 31.08.2022 року ТОВ «Мілоан» 31.08.2022 року надало відповідачу кредитні кошти в сумі 4 100 грн.
Згідно картки обліку виконання договору відповідачем не здійснено часткового погашення боргу.
Так, згідно з розділом «Терміни та визначення» кредитного договору № 8104596, строк, на який надається кредит (строк кредитування) - визначений п. 1.3 договору період часу, протягом якого позичальник може правомірно користуватися кредитом, що складається з пільгового і поточного періодів. Поточний період - строк, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується у визначену п. 1.3.2 договору дату (дату остаточного погашення заборгованості). Протягом дії цього періоду проценти за користування кредитом нараховуються за стандартною ставкою. Позичальник має виконати зобов`язання в день завершення пільгового періоду, але не пізніше останнього дня поточного періоду. Дата повернення кредиту/дата остаточного погашення заборгованості - визначена п. 1.3.2 договору календарна дата, з настанням якої завершується поточний період та строк кредитування за договором.
Згідно п. 1.3., 1.3.2. кредитного договору № 8104596 кредит надається загальним строком на 105 днів з 31.08.2022 року (дата надання кредиту) і складається з пільгового та поточного періодів. Поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 14.12.2022 року (дата остаточного погашення заборгованості).
Пунктом 1.5.1. договору передбачена комісія за надання кредиту: 410 грн, яка нараховується за ставкою 10 % від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту.
Згідно п. 1.5.3., 2.4.1. кредитного договору № 8104596 проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 11 070 грн, які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду. Позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення, згідно п. 1.4 договору. Завершення пільгового періоду не призводить до порушення строків (прострочення) виконання зобов`язання з повернення кредиту та сплати інших платежів. Закінчення поточного періоду призводить до порушення та прострочення виконання грошових зобов`язань позичальником та передбачає настання наслідків, обумовлених розділом 4, п. 3.2.5, 3.2.6 договору.
З вищевикладених пунктів договору убачається, що висновки суду першої інстанції щодо нарахування процентів понад погоджений строк кредитування є помилковими, оскільки проценти за кредитним договором № 8104596 у період з 31.08.2022 року по 14.12.2022 року нараховувалися згідно положень договору про поточний період кредитування, а також розмір комісії встановлений п. 1.5.1. договору та становить 410 грн.
Слід зазначити, що п. 4.2. кредитного договору стосується нарахування процентів з наступного дня за датою спливу строку кредитування, тобто, після завершення поточного періоду, і є правом кредитодавця. Як убачається з матеріалів справи, таких нарахувань кредитодавцем не здійснювалося.
Згідно графіку платежів за договором про споживчий кредит № 8104596 від 31.08.2022 року, який є додатком № 1 до даного договору, датою платежу є 14.12.2022 року, кількість днів у розрахунковому періоді - 105 днів, проценти за користування кредитом - 11 685 грн, загальна вартість кредиту - 16 195 грн (а.с. 22).
За даних обставин, у суду першої інстанції не було підстав враховувати, з огляду на їх нерелевантність, правові висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц. Підстав для відступу від вказаних правових висновків не вбачає також Велика Палата Верховного Суду від 18 січня 2022 року у справі № 910/17048/17, згідно яких припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами договору строку надання позики (тобто за період правомірного користування нею). Після спливу такого строку чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право позикодавця нараховувати проценти за позикою припиняється.
Ураховуючи викладене, висновки суду першої інстанції про те, що позивачем не доведено надання кредитних коштів ОСОБА_1 на умовах, встановлених кредитним договором № 8104596 від 31.08.2022 року, є помилковими.
Колегія суддів враховує, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту є правильним і позивач в апеляційній скарзі з ним погоджується, разом з тим, оскільки заборгованість за кредитним договором стягнуто єдиною сумою, що унеможливлює роз`єднання заборгованості по її складовим, рішення суду не може залишатися в силі та підлягає скасуванню в цілому.
Отже, оскільки ТОВ «Мілоан» виконало свої зобов`язання згідно умов кредитного договору, однак, ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань по поверненню кредиту та сплаті відсотків не виконав в строки, передбачені графіками погашення кредиту, кредит, відсотки за його користування не сплатив, внаслідок чого в нього виникла заборгованість перед ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», до якого перейшло право вимоги, розмір заборгованості станом на дату відступлення прав вимоги за договором про споживчий кредит № 8104596 від 31.08.2022 року становить 14 596 грн, яка складається з: 4 100 грн - заборгованість за тілом кредиту, 10 086 грн - заборгованість за відсотками, 410 грн - заборгованість за комісією.
Відповідачем факту заборгованості та її розміру не спростовано, зустрічних контррозрахунків не надано, відтак колегія суддів доходить висновку про необхідність стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідача на користь позивача.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції невірно встановлені фактичні обставини у справі, висновки суду не відповідають наданим сторонами доказам, судом неправильно застосовано норми матеріального права, а тому рішення суду першої інстанції у відповідності до положень ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню.
За таких підстав, апеляційна скарга Кураш С. А. в інтересах ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» підлягає задоволенню, а заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 березня 2025 року скасуванню, з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог, а саме про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит № 8104596 від 31.08.2022 року в розмірі 14 596 грн на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал».
Згідно з вимогами п.п. в) п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України у резолютивній частині постанови апеляційного суду зазначається щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПК України).
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Як убачається із матеріалів справи, за подання до суду позовної заяви ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» сплатило судовий збір у розмірі 3 028 грн, за подання апеляційної скарги - 3 633,60 грн.
Отже, загальний розмір судового збору, який підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь позивача, становить 6 661,60 грн.
 
Керуючись ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу Кураш Софії Андріївни в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» задовольнити.
Заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 березня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (ЄДРПОУ 35234236, адреса: м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28) заборгованість за договором про споживчий кредит № 8104596 від 31.08.2022 року в розмірі 14 596 (чотирнадцять тисяч п`ятсот дев`яносто шість) грн, з яких: 4 100 грн - заборгованість за тілом кредиту, 10 086 грн - заборгованість за відсотками, 410 грн - заборгованість за комісією, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 6 661 (шість тисяч шістсот шістдесят одна) грн 60 коп.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий                                                                                  Т. О. Невідома

Судді                                                                                              С. М. Верланов

В. А. Нежура