Постанова
Іменем України
 
22 вересня 2025 року 
м. Київ
 
справа № 761/23680/23
провадження № 61-8920св25
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючий - Крат В. І. (суддя-доповідач), 
судді: Гудима Д. А., Дундар І. О., Краснощоков Є. В., Пархоменко П. І.,
 
учасники справи:
стягувач - ОСОБА_1 ,
боржник - ОСОБА_2 ,
Тячівський відділ державної виконавчої служби у Тячівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції,
 
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником  ОСОБА_3 , на постанову Київського апеляційного суду від 03 червня 2025 року (повний текст постанови складено 20 червня 2025 року) в складі колегії суддів: Борисової О. В., Левенця Б. Б., Ратнікової В. М.
 
Історія справи
Короткий зміст скарги
 
У травні 2024 року ОСОБА_2 звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва зі скаргою на рішення заступника начальника Тячівського відділу державної виконавчої служби у Тячівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Дзябко С. І.
 
Скарга мотивована тим, що:
            в провадженні Тячівського відділу державної виконавчої служби Тячівського району Закарпатської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції знаходиться виконавче провадження № НОМЕР_1, яке відкрите на виконання забезпечення позову вжитих на підставі ухвали судді Шевченківського районного суду міста Києва по справі № 761/23680/23, провадження № 2-з/761/798/2023, від 14 листопада 2023 року;
            місце виконання ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 14 листопада 2023 року визначено за адресою: Закарпатська область, Тячівський район, м. Тячів;
            12 лютого 2024 року Заступник начальника Тячівського відділу державної виконавчої служби у Тячівському районі Закарпатської обл., Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Дзябко С. І. виніс постанову про визначення місця побачення з дитиною за адресою реєстрації та проживання дитини: АДРЕСА_1 ;
03 травня 2024 року Заступник начальника Тячівського відділу державної виконавчої служби у Тячівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Дзябко С. І. виніс нову постанову про визначення місця побачення з дитиною за адресою: АДРЕСА_1 (Розважальний центр для дітей «Смайл Кідс»);
            постанова Заступника начальника Тячівського відділу державної виконавчої служби у Тячівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Дзябко С. І. від 03 травня 2024 року винесена неправомірно та підлягає скасуванню, оскільки Заступником начальника Тячівського відділу державної виконавчої служби у Тячівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Дзябко С. І. при її винесенні не враховано позицію боржника, який діє в інтересах дитини, як законний представник, не враховано інтереси дитини та не враховано позицію дитячого психолога - ОСОБА_4 , яка має налагоджений контакт з дитиною та глибоке розуміння аргументації позиції та інтересів дитини.
 
ОСОБА_2 просив:
            визнати неправомірною постанову про визначення місця побачення дитиною від 03 травня 2024 року в рамках виконавчого провадження НОМЕР_1, винесеною Заступником начальника Тячівського відділу державної виконавчої служби у Тячівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Дзябко С.І.;
скасувати постанову про визначення місця побачення з дитиною від 03 травня 2024 року в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_1, винесену Заступником начальника Тячівського відділу державної виконавчої служби у Тячівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Дзябко С.І.
 
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції
 
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва в складі судді Сіромашенко Н. В., від 27 листопада 2024 року скаргу    ОСОБА_2 залишено без задоволення.
 
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що:
            відповідно до частин першої та другої статті 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням. Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем. Статтею 5 розділу ХІ Інструкції з організації примусового виконання рішень визначено, що якщо рішенням про встановлення побачення з дитиною не визначено час та (або) місце побачення стягувача з дитиною, державний виконавець викликає сторони виконавчого провадження з метою визначення часу та (або) місця такого побачення шляхом надіслання викликів одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження.  Сторона виконавчого провадження у разі неможливості з`явитися на призначений час письмово повідомляє про це державного виконавця шляхом подання заяви (клопотання), в якій (якому) зазначає про зручні для неї час та (або) місце проведення побачення стягувача з дитиною.  Державний виконавець визначає час та (або) місце побачення стягувача з дитиною, враховуючи позицію сторін виконавчого провадження та інтереси дитини, шляхом винесення постанови про визначення часу та (або) місця побачення стягувача з дитиною. Якщо сторона виконавчого провадження не з`явилася у визначений у виклиці час до державного виконавця та письмово не повідомила державного виконавця про зручні для неї час та (або) місце проведення побачення стягувача з дитиною, державний виконавець визначає час та (або) місце такого побачення без врахування позиції відповідної сторони виконавчого провадження;
специфіка діяльності виконавця під час виконання рішення суду про встановлення побачення з дитиною, рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною полягає насамперед у тому, що виконавець може на власний розсуд визначати час та місце побачення з дитиною лише у тому випадку, якщо такі умови не визначив суд у рішенні, яке виконується виконавцем. У разі якщо час та місце побачень з дитиною визначені рішенням суду, яке виконується, виконання такого судового рішення має здійснюватися в порядку, визначеному рішенням. Протилежне свідчитиме про несвоєчасне і неповне вчинення виконавчих дій виконавцем під час виконання рішення суду. Отже у цій категорії спорів під час виконання виконавчого листа має враховуватися зміст і резолютивна частина рішення про встановлення способу і порядку участі одного з батьків у вихованні дитини;
оскільки, ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва в справі №761/23680/23, провадження №2-з/761/798/2023, від 14 листопада 2023 року не визначено конкретну адресу, за якою мають відбуватися побачення стягувача з дитиною, не зазначено, що такі побачення мають відбуватися саме за адресою реєстрації та проживання дитини, суд дійшов висновку, що державний виконавець діяв у межах наданих йому повноважень, у спосіб та в порядку, які визначені Законом України «Про виконавче провадження»;
відповідно до статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги. Таким чином, враховуючи те, що у діях державного виконавця відсутні порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження», суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.
 
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції
 
Постановою Київського апеляційного суду від 03 червня 2025 року:
апеляційну скаргу представника заявника ОСОБА_2 - ОСОБА_5 - задоволено;
ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 27 листопада 2024 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про задоволення скарги ОСОБА_2 ;
визнано неправомірною постанову про визначення місця побачення з дитиною від 03 травня 2024 року в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_1, винесеною Заступником начальника Тячівського відділу державної виконавчої служби у Тячівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Тячів) Дзябко С. І.;
скасовано постанову про визначення місця побачення з дитиною від 03 травня 2024 року в рамках виконавчого провадження НОМЕР_1, винесену Заступником начальника Тячівського відділу державної виконавчої служби у Тячівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Тячів) Дзябко С. І.
 
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що:
            звертаючись до суду зі скаргою,    ОСОБА_2 посилався на те, що заступник начальника Тячівського відділу державної виконавчої служби у Тячівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Дзябко С.І. при винесенні постанови від 03 травня 2024 року не врахував позицію боржника, який діє в інтересах дитини, як законний представник щодо місця побачення, не врахував інтереси дитини та позицію дитячого психолога - ОСОБА_4 , яка має налагоджений контакт з дитиною. Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва у справі № 761/23680/23 від 14 листопада 2023 року не визначено конкретну адресу, за якою мають відбуватися побачення стягувача з дитиною, не зазначено, що такі побачення мають відбуватися саме за адресою реєстрації та проживання дитини, а тому дійшов висновку, що державний виконавець діяв у межах наданих йому повноважень, у спосіб та в порядку, які визначені Законом України «Про виконавче провадження». Колегія суддів не погодилася з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
застосування правил частини другої статті 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» про те, що виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, не суперечитиме правилами пункту 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» про те, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом. Пунктом 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені цим Законом, у тому числі виконавець має дотримуватись вимог частин першої та другої статті 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» про забезпечення побачень стягувача з дитиною у час та місці, визначеному рішенням суду;
колегія суддів зауважила, що лише у разі, якщо місце виконання судового рішення визначене державним виконавцем у порядку згідно з Законом України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень від 02 квітня 2012 року №512/5, а постанова про визначення місця побачення стягувача з дитиною доведена до відома боржника та державним виконавцем встановлені неповажні причини невиконання рішення та вжито всі інші необхідні заходи для виконання рішення, то виконавець має право скласти акт про невиконання рішення суду та накласти штраф за таке невиконання. Отже, узгодження між сторонами виконавчого провадження місця та часу проведення побачень з дитиною з урахуванням інтересів та стану дитини, є обов`язком державного виконавця;
матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що державним виконавцем було здійснено виклик сторін виконавчого провадження для узгодження з ними на виконання пункту 5 розділу ІХ Інструкції №512/5 місця та часу проведення побачень стягувача з дитиною з урахуванням інтересів та стану дитини. З пояснень ОСОБА_2 до начальника Тячівського відділу державної виконавчої служби у Тячівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вбачається, що останній повідомив, що він 03 травня 2024 року о 12.48 год. отримав постанову заступника начальника Тячівського відділу державної виконавчої служби у Тячівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Тячів) Дзябко С.І. про визначення місця побачення з дитиною за адресою: АДРЕСА_1 (Розважальний центр для дітей «Смайл Кідс») від 03 травня 2024 року. Враховуючи, що державний виконавець не врахував його позицію, інтереси дитини, не врахував його клопотання про місце побачення, він 04 травня 2024 року подав скаргу на вказану постанову до суду. Таким чином, оскільки усупереч імперативним приписам пункту 5 розділу ІХ Інструкції № 512/5 заступником начальника Тячівського відділу державної виконавчої служби у Тячівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Тячів) Дзябко С.І. не було здійснено виклик сторін виконавчого провадження для узгодження з ними місця та часу проведення побачень стягувача з дитиною з урахуванням інтересів та стану дитини, колегія суддів приходить до висновку, що постанова від 03 травня 2024 року є неправомірною та підлягає скасуванню. Тому ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нової про задоволення скарги Большова О. О.
 
Аргументи учасників справи
 
14 липня 2025 року ОСОБА_1 через підсистему Електронний суд подала касаційну скаргу, яка підписана представником ОСОБА_3, на постанову Київського апеляційного суду від 03 червня 2025 року (повне судове рішення складено 20 червня 2025 року), в якій просила:
постанову апеляційного суду скасувати;
залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що:
            ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 14 листопада 2023 року у справі № 761/23680/23 не було визначено місце побачення стягувача з дитиною, а отже, визначаючи оскаржуваною постановою від 03 травня 2024 року місцем побачення стягувача з дитиною Розважальний центр «Смайл Кідс», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, державний виконавець не змінював судове рішення, яке перебувало на виконанні, та діяв у межах наданих йому повноважень, у спосіб та в порядку, які визначені Законом України «Про виконавче провадження»;
            помилковим та необґрунтованим є непогодження суду апеляційної інстанції з позицією Суду першої інстанції, що державний виконавець діяв у межах наданих йому повноважень, у спосіб та в порядку, які визначені Законом України «Про виконавче провадження». У цій категорії спорів під час виконання виконавчого листа має враховуватися зміст і резолютивна частина рішення про встановлення способу і порядку участі одного з батьків у вихованні дитини;
            оскільки ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва по справі № 761/23680/23 провадження № 2-з/761/798/2023 від 14 листопада 2023 року було визначено виконання такої у м. Тячів, без зазначення конкретної адреси, то по-перше, державний виконавець, маючи дискреційні повноваження, міг на власний розсуд визначити місце побачення стягувача з дитиною у межах міста Тячів, Закарпатської області, а по-друге, визначаючи оскаржуваною постановою від 03 травня 2024 року місце побачення стягувача з дитиною у Розважальному центрі «Смайл Кідс», яке знаходиться у місті Тячів, Закарпатської області, державний виконавець діяв в першу чергу в інтересах дитини, а також межах наданих йому повноважень, у спосіб та в порядку, які визначені виконавчим документом, а зокрема ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва по справі № 761/23680/23 провадження № 2-з/761/798/2023 від 14 листопада 2023 року, та Законом України «Про виконавче провадження», а також з урахуванням правових висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 09 листопада 2022 року у справі № 753/11909/21, постанові від 05 квітня 2023 року по справі № 210/529/19 (провадження № 61-10424св22), які мать враховуватись при вирішенні подібних справ;
            судом апеляційної інстанції неправильно застосовано пункт 5 розділу ІХ Інструкції № 512/5, неповно з`ясовано обставини справи, у зв`язку з чим Суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення Апеляційної скарги через невиконання державним виконавцем пункту 5 розділу ІХ Інструкції з організації примусового виконання рішень від 02 квітня 2012 року № 512/5;
            боржник не оскаржував бездіяльність державного виконавця щодо невиконання вимог пункту 5 Розділу ІХ Інструкції з організації примусового виконання рішень, саме щодо не направлення/невручення одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження виклику з метою визначення місця побачення, чим апелює вже після того як навіть виконавче провадження було закінчено. Задоволенням апеляційної скарги з підстав невиконання державним виконавцем вимог пункту 5 Розділу ІХ Інструкції з організації примусового виконання рішень, в той час як ОСОБА_2 цією підставою не обґрунтовував подану до Суду першої інстанції скаргу на постанову від 03 травня 2024 року про визначення місця побачення, свідчить про порушення судом апеляційної інстанції частини шостої статті 377 ЦПК України, згідно якої в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції;
            обставини справи свідчать, що боржник навпаки схвалив те, як державний виконавець здійснював виконавче провадження, в тому числі, і нездійснення державним виконавцем виклику сторін з метою визначення місця побачення, що також підтвердив безпосередньо у скарзі, посилаючись на постанову від 12 лютого 2024 року, постановляючи яку державний виконавець як і при постановленні оскаржуваної постанови не здійснював виклик сторін виконавчого провадження з метою визначення місця побачення з урахуванням інтересів дитини і яка як оскаржувана постанова була не першою постановою про визначення місця побачення стягувача з дитиною.
 
21 серпня 2025 року     ОСОБА_2 через підсистему Електронний суд подав відзив на касаційну скаргу, який підписаний представником ОСОБА_7, в якому просив: 
відмовити в задоволенні касаційної скарги;
оскаржену постанову апеляційного суду залишити без змін.
 
Відзив на касаційну скаргу мотивовано тим, що:
            обираючи один із запропонованих сторонами виконавчого провадження варіантів місця зустрічей, державний виконавець повинен мотивувати свій вибір саме з урахуванням інтересів дитини. Вірними є висновку суду апеляційної інстанції щодо неправомірності такої постанови, оскільки вона не містить мотивування вибору державного виконавця щодо інтересів дитини взагалі;
            постанова державного виконавця від 03 травня 2024 року оскаржувалась виключно через її неправомірність, яка не спростована доводами ОСОБА_1 , та невідповідність інтересам малолітньої ОСОБА_6 ;
            державний виконавець не здійснив виклик сторін виконавчого провадження з метою визначення місця побачення, не врахував заяву ОСОБА_2 від 09 січня 2024 року щодо визначення місця побачення, наявну в матеріалах виконавчого провадження, не мотивував оскаржувану постанову, в тому числі в частині врахування найкращих інтересів дитини, а тому Заступник начальника Тячівського відділу державної виконавчої служби у Тячівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Дзябко С. І. діяв не у спосіб та не в порядку, які встановлені виконавчим документом і Законом України «Про виконавче провадження» під час ухвалення оскаржуваної постанови, а отже така є неправомірною і підлягала скасуванню.
 
16 вересня 2025 року ОСОБА_1 , через підсистему Електронний суд подала письмові прояснення підписані представником ОСОБА_3
 
Письмові пояснення мотивовані тим, що:
            з метою дотримання основоположного принципу змагальності сторін, здійснювати розгляд касаційної скарги за наявними матеріалами справи без урахування відзиву боржника на касаційну скаргу;
            доводами відзиву на касаційну скаргу сторона боржника не спростувала доводів касаційної скарги про правомірність оскаржуваної постанови державного виконавця по визначення місця побачення стягувача з дитиною від 03 травня 2024 року;
            боржник посилається на обставини та документи, які не надавав ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції;
            за весь час відкритого виконавчого провадження боржник жодного разу не забезпечив побачення стягувача з донькою та відповідно не виконав судове рішення, зв`язку з чим на нього було накладено штрафи, які залишені в силі Київським окружним адміністративним судом та Шостим апеляційним адміністративним судом, застосовувались заходи примусового виконання судового рішення, відкрито кримінальне провадження за фактом невиконання судового рішення.
 
Рух справи
 
Ухвалою Верховного Суду від 31 липня 2025 року відкрито касаційне провадження у справі.
 
03 вересня 2025 року справа передана судді-доповідачу Крат В. І.
 
Ухвалою Верховного Суду від 08 вересня 2025 року:
клопотання ОСОБА_2 , підписане представником ОСОБА_5 , про продовження строку на подання відзиву задоволено;
продовжено ОСОБА_2 строк на подання відзиву на касаційну скаргу ОСОБА_1 ;
справу призначено до судового розгляду.
 
Ухвалою Верховного Суду від 08 вересня 2025 року у задоволенні клопотання  ОСОБА_1 , яке підписане представником ОСОБА_3, про залишення відзиву на касаційну скаргу без розгляду та здійснювати розгляд касаційної скарги на постанову Київського апеляційного суду від 03 червня 2025 року в справі № 761/23680/23 (провадження № 22-ц/824/7150/2025) за наявними матеріалами справи без урахування відзиву на касаційну скаргу, поданого представником ОСОБА_2 , адвокатом Якименком М. М., з пропуском строку, встановленого ухвалою від 31 липня 2025 року у справі № 761/23680/23 (провадження № 61-8925ск25) відмовити.
 
Межі та підстави касаційного перегляду
 
Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України). 
 
В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).
 
В ухвалі Верховного Суду від 31 липня 2025 року вказано, що наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження: порушення норм процесуального права.
 
Фактичні обставини 
 
Суди встановили, що у провадженні заступника начальника Тячівського відділу державної виконавчої служби у Тячівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Дзябко С.І. перебувало виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 14 листопада 2023 року у справі № 761/23680/23 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/115144727), якою частково задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, а саме: забезпечено позов шляхом визначення місця та часу спілкування малолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до набрання судовим рішенням законної сили, зокрема у м. Тячеві, Закарпатської області, щомісячно у вихідні дні:
з 10 год. 00 хв. кожної першої суботи до 20 год. 00 хв. кожної першої неділі;
з 10 год. 00 хв. кожної третьої суботи до 20 год. 00 хв. кожної третьої неділі;
з 10 год. 00 хв. кожної п`ятої суботи до 20 год. 00 хв. кожної п`ятої неділі.
Перші три зустрічі дитини   ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю -   ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , забезпечити в присутності батька -  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та за участі психолога, присутність якого мала бути забезпечена батьками (або одного з них). Присутність психолога має бути забезпечена з 10 год. 00 хв. по 17 год. 00 хв.
 
Постановою заступника начальника Тячівського відділу державної виконавчої служби у Тячівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Дзябко С.І. від 29 грудня 2023 року було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1.
 
12 лютого 2024 року заступник начальника Тячівського відділу державної виконавчої служби у Тячівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Дзябко С.І. виніс постанову про визначення місця побачення з дитиною за адресою реєстрації та проживання дитини: АДРЕСА_1 .
 
02 квітня 2024 року    ОСОБА_2 подав до Тячівського відділу державної виконавчої служби у Тячівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції заяву, в якій просив відкласти виконавчі дії, перенести проведення виконавчих дій з першої суботи квітня - 06 квітня 2024 року на наступні дати виконання, оскільки він з дочкою за сімейних обставин виїде за кордони Закарпатської області.
 
04 квітня 2024 року заступником начальника Тячівського відділу державної виконавчої служби у Тячівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Дзябко С. І. винесено постанову про відкладення проведення виконавчих дій до 26 квітня 2024 року.
 
01 травня 2024 року Тячівським відділом державної виконавчої служби у Тячівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зареєстровано від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 клопотання від 30 квітня 2024 року про призначення виконавчих дій та визначення місця побачення стягувача з дитиною, в якому остання просила:
призначено виконавчі дії на 04 травня 2024 року;
визначено місце побачення матері ОСОБА_1 з донькою ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 (Розважальний центр для дітей «Смайл Кідс»).
 
03 травня 2024 року заступник начальника Тячівського відділу державної виконавчої служби у Тячівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Тячів) Дзябко С.І. виніс нову постанову про визначення місця побачення з дитиною за адресою: АДРЕСА_1 (Розважальний центр для дітей «Смайл Кідс»), з врахуванням клопотання представника стягувача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 від 30 квітня 2024 року про призначення виконавчих дій, визначення місця побачення стягувача з дитиною та клопотання про залучення психолога для участі у виконавчих діях у виконавчому провадженні № НОМЕР_1.
 
Позиція Верховного Суду
 
Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20).
 
Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)).
 
Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (стаття 447 ЦПК України).
 
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
 
У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника) (частина друга статті 451 ЦПК України).
 
Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (частина третя статті 451 ЦПК України).
 
Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).
 
Європейський суд з прав людини зауважува, що право взаємного спілкування одного з батьків та дитини становить основоположний елемент «сімейного життя» у розумінні статті 8 Конвенції. Основною ціллю статті 8 Конвенції є захист особи від свавільного втручання органів державної влади. Додатково можуть існувати позитивні зобов`язання, притаманні ефективній «повазі» до сімейного життя. В обох контекстах слід дотримуватись справедливого балансу, який потрібно встановити між конкуруючими інтересами особи та суспільства, у тому числі між іншими зацікавленими третіми особами та з урахуванням свободи розсуду держави. Суд уже неодноразово встановлював, що у пов`язаних з питаннями опіки справах інтереси дітей мають надзвичайне значення. Найкращим інтересам дитини має приділятись першочергова увага і вони, у залежності від свого характеру та серйозності, можуть перевищувати інтереси батьків. У справах щодо здійснення одним із батьків прав на спілкування стаття 8 Конвенції передбачає батьківське право на вжиття заходів з метою возз`єднання зі своєю дитиною та обов`язок національних органів влади сприяти такому возз`єднанню настільки, наскільки інтереси дитини передбачають, що має бути зроблено все для збереження особистих стосунків, і, за необхідності, «відновлення» сім`ї; обов`язок держави полягає не у досягненні результату, а у вжитті заходів. Адекватність вжитих заходів має оцінюватись оперативністю їхнього виконання, оскільки плин часу може мати непоправні наслідки для відносин між дитиною та тим із батьків, хто з нею не проживає; не можна виключати застосування санкцій у випадку неправомірної поведінки того з батьків, з яким проживають діти (VYSHNYAKOV v. UKRAINE, 25612/12, § 34 - 37, ЄСПЛ, від 24 липня 2018 року).
 
Виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням. Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем (частина перша та друга статті 64-1 Закону України «Про виконавче провадження»).
 
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
 
Касаційний суд вже вказував, що специфіка діяльності виконавця під час виконання рішення суду про встановлення побачення з дитиною, рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною полягає насамперед у тому, що виконавець може на власний розсуд визначати час та місце побачення з дитиною лише у тому випадку, якщо такі умови не визначив суд у рішенні, яке виконується виконавцем. У разі якщо час та місце побачень з дитиною визначені рішенням суду, яке виконується, виконання такого судового рішення має здійснюватися в порядку, визначеному рішенням (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 листопада 2022 року в справі № 753/11909/21 (провадження № 61-2624св22), постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 квітня 2023 року у справі № 210/529/19 (провадження № 61-10424св22)).
 
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).
 
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).
 
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частина друга статті 12 ЦПК України).
 
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).
 
В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (частина шоста статті 367 ЦПК України).
 
У справі, що переглядається:
            При пред`явленні скарги про визнання неправомірною та скасування постанови виконавця боржник посилався на те, що виконавцем при її винесенні не враховано позицію боржника, який діє в інтересах дитини, як законний представник, не враховано інтереси дитини та не враховано позицію дитячого психолога - ОСОБА_4 , яка має налагоджений контакт з дитиною та глибоке розуміння аргументації позиції та інтересів дитини (а. с. 1, 2, том 1);
            суд першої інстанції встановив, що ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва в справі №761/23680/23, провадження №2-з/761/798/2023, від 14 листопада 2023 року не визначено конкретну адресу, за якою мають відбуватися побачення стягувача з дитиною, і не зазначено, що такі побачення мають відбуватися саме за адресою реєстрації та проживання дитини; у постанові виконавця від 03 травня 2024 року визначено місця побачення з дитиною за адресою: АДРЕСА_1 (Розважальний центр для дітей «Смайл Кідс») місце побачення з дитиною визначено в межах населеного пункту Закарпатська область, Тячівський район, м. Тячів; державний виконавець діяв у межах наданих йому повноважень, у спосіб та в порядку, які визначені Законом України «Про виконавче провадження»;
суд першої інстанції врахував, що специфіка діяльності виконавця під час виконання рішення суду про встановлення побачення з дитиною, рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною полягає насамперед у тому, що виконавець може на власний розсуд визначати час та місце побачення з дитиною лише у тому випадку, якщо такі умови не визначив суд у рішенні, яке виконується виконавцем;
касаційний суд підкреслює, що адекватність вжитих заходів має оцінюватись оперативністю їхнього виконання, оскільки плин часу може мати непоправні наслідки для відносин між дитиною та тим із батьків, хто з нею не проживає; 
            апеляційний суд не врахував, що в скарзі, поданій до суду першої інстанції, боржник не посилався на те, що державним виконавцем було здійснено виклик сторін виконавчого провадження для узгодження місця та часу проведення побачень стягувача з дитиною. При скасуванні ухвали суду першої інстанції апеляційний суд не вказав, з урахування підстав на яких подавалася скарга, яким саме чином зміна визначення виконавцем часу та місця побачення стягувача з дитиною не враховує інтереси дитини.
 
За таких обставин постанову суду апеляційної інстанції належить скасувати та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.
 
Суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону (частина перша статті 413 ЦПК України).
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржене судове рішення ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права. У зв`язку із наведеним касаційний суд вважає, що касаційну скаргу необхідно задовольнити; постанову апеляційного суду скасувати; ухвалу суду першої інстанції залишити в силі.
 
Керуючись статтями 400, 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_3 , задовольнити.
 
Постанову Київського апеляційного суду від 03 червня 2025 року скасувати.
 
Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 27 листопада 2024 року залишити в силі.
 
З моменту ухвалення постанови суду касаційної інстанції постанова Київського апеляційного суду від 03 червня 2025 року втрачає законну силу.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                               В. І. Крат
 
Судді:                                                                                         Д. А. Гудима
 
І. О. Дундар
 
Є. В. Краснощоков
 
П. І. Пархоменко