ф
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2025 року 
м. Київ
справа № 140/16568/21
адміністративне провадження № К/990/16369/23 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Жука А.В., 
суддів: Загороднюка А.Г., Мельник-Томенко Ж.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження справу №140/16568/21 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, провадження у якій відкрито 
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 19 січня 2023 року (головуючий суддя Димарчук Т.М.) та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2023 року (колегія суддів у складі головуючого судді - Шавеля Р.М., суддів - Бруновської Н.В., Хобор Р.Б.), 
УСТАНОВИВ:
І. Історія справи
1. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , у якому просив:
- визнати протиправними дії відповідача Військової частини НОМЕР_1 щодо нездійснення перерахунку виплаченої індексації з 01 березня 2018 року, відповідно до вимог абзаців 4, 5 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17 липня 2003 року (далі - Порядок №1078); 
- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок раніше виплаченої індексації з урахуванням абзаців 4, 5 пункту 5 Порядку №1078; 
- стягнути з відповідача Військової частини НОМЕР_1 на користь позивача 91588 грн 56 коп. недоплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по день звільнення.
2. Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначав, що протягом періоду проходження військової служби відповідач неправильно нараховував індексацію грошового забезпечення.
3. Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 16 червня 2021 року у справі №140/4515/21 бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 01 березня 2018 року визнано судом протиправною, а Військову частину НОМЕР_1 зобов`язано виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 01 березня 2018 року із застосуванням базового місяця - січень 2008 року
4. У подальшому позивач дізнався, що при здійсненні нарахування індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по день звільнення відповідачем не ураховано вимоги абзаців 4, 5 пункту 5 Порядку №1078. 
5. Позивач указував, що у разі перегляду правильно установленого базового місяця та ураховуючи вимоги пункту 5 Порядку №1078 недоплата індексації грошового забезпечення з 01 березня 2018 року по день звільнення (26 червня 2020 року) становить 91588 грн 56 коп. 
6. Вважав, що його право на отримання індексації грошового забезпечення в установленому законом розмірі порушено, а тому звернувся до суду з цим позовом.
Короткий зміст судових рішень першої та апеляційної інстанцій
7. Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 19 січня 2023 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2023 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено. 
8. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про виплату фіксованої суми індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року суди зазначили, що Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядок №1078 протягом спірного періоду не містили в собі такого поняття як «фіксована сума індексації».
9. Констатували, що доводи позивача у цій частині ґрунтуються на положеннях Порядку №1078 у редакції, яка не діяла на час виникнення спірних правовідносин.
10. Суди установили, що посадовий оклад позивача у квітні-травні 2018 року значно збільшився і становив 3260 грн, у той час як у лютому 2018 року він становив 760 грн. Зауважили, що постійно зростало і грошове забезпечення позивача (квітень 2018 року - 9973 грн 02 коп., травень 2018 року - 10101 грн 42 коп., червень 2018 року - 10686 грн 40 коп., липень 2018 року - 11284 грн 80 коп.).
11. Зазначили, що у матеріалах справи відсутні докази того, що розмір підвищення грошового доходу є нижчим за суму індексації.
12. З урахуванням наведеного суди дійшли висновку про відсутність підстав для нарахування позивачу індексації грошового забезпечення як різниці між сумою індексації і розміром підвищення доходу, виходячи із фіксованої величини за період з 01 березня 2018 року по дату звільнення.
Короткий зміст касаційної скарги 
13. Не погоджуючись із такими судовими рішеннями, у травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із  касаційною скаргою, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги. 
14. Як на підставу касаційного оскарження судових рішень у цій справі указує на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України. 
15. Обґрунтовуючи посилання на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України зазначає про відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078 у редакції що набрала чинності з грудня 2015 року, згідно яких провадиться виплата індексації виходячи з фіксованої величини, що розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу та до такої суми додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.
16. Зауважує, що суди попередніх інстанцій не дослідили природу спірних правовідносин та не установили усіх обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.
Позиція інших учасників справи
14. 31 січня 2024 року до касаційного суду надійшов відзив Військової частини НОМЕР_1 на касаційну скаргу позивача, у якій відповідач зазначає про її необґрунтованість та просить залишити таку без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
Рух адміністративної справи в суді касаційної інстанції
15. 08 травня 2023 року до касаційного суду надійшла скарга ОСОБА_1 .
16. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 травня 2023 року для розгляду справи №140/16568/21 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді - Жука А.В., суддів - Мартинюк Н.М., Мельник-Томенко Ж.М.
17. Ухвалами Верховного Суду від 11 травня та 08 червня 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху.
18. Ухвалою Верховного Суду від 04 липня 2023 року відкрито касаційне провадження за скаргою ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 19 січня 2023 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2023 року у справі №140/16568/21 на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України.
19. Ухвалою Верховного Суду від 08 вересня 2025 року закінчено підготовчі дії; справу №140/16568/21 призначено до касаційного розгляду у порядку письмового провадження у суді касаційної інстанції за наявними у справі матеріалами.
20. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 вересня 2025 року, у зв`язку з відпусткою судді Мартинюк Н.М., для розгляду справи №140/16568/21 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді - Жука А.В., суддів - Мельник-Томенко Ж.М., Загороднюка А.Г.
ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи
21. Судами установлено, що ОСОБА_1 у період з 04 листопада 2002 року по 26 червня 2020 року проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .
22. Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 26 червня 2020 року №123 ОСОБА_1 з 26 червня 2020 року виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення (а.с.11).
23. Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 16 червня 2021 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду 19.10.2021 у справі №140/4515/21:
- визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нездійснення ОСОБА_1 перерахунку раніше виплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 01 березня 2018 року із застосуванням базового місяця - січень 2008 року; 
- зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 01 березня 2018 року із застосуванням базового місяця - січень 2008 року (з урахуванням виплачених сум). 
24. На виконання указаних судових рішень відповідачем перераховано позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 01 березня 2018 року в сумі 43086 грн 94 коп., що підтверджується платіжним дорученням від 17 листопада 2021 року №601, розрахунково-платіжною відомістю №298 та довідкою-розрахунком суми індексації за період з 01 січня 2016 року по 01 березня 2018 року (а.с.13-15).
25. На звернення позивача щодо здійснення перерахунку індексації грошового забезпечення з березня 2018 по день звільнення відповідно до вимог пункту 5 Порядку №1078, відповідач листом від 03 грудня 2021 року №960 повідомив, що рішення суду у справі №140/4515/21 виконано повністю; ураховуючи те, що інших зобов`язань, у тому числі щодо перерахунку індексації грошового забезпечення з березня 2018 по день звільнення відповідно до вимог пункту 5 Порядку №1078 в рішенні суду не визначено, відповідно підстав для перерахунку немає (а.с.12).
26. Вважаючи, що його право на отримання індексації грошового забезпечення в установленому законом розмірі порушено, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Позиція Верховного Суду
27. Відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
28. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 341 КАС України).
29. Одночасно з цим, суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги (частина третя статті 341 КАС України).
30. Переглянувши оскаржувані судові рішення у межах доводів та вимог касаційної скарги, на підставі установлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд зазначає таке.
31. Суд першої інстанції, з рішенням якого погодився апеляційний суд, відмовив у задоволенні позовних вимог про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 26 червня 2020 року, оскільки у період з березня по жовтень 2018 року величина індексу споживчих цін не перевищила порогу інфляції у розмірі 103 відсотка, а з грудня 2018 року по лютий 2020 року позивачу нараховано та виплачено індексацію у повному обсязі.
32. Суди зазначили, що у березні 2018 року порівняно з лютим 2018 року оклад та грошове забезпечення ОСОБА_1 збільшилися, а матеріали справи не містять доказів того, що розмір підвищення грошового доходу є нижчим за суму індексації, яка могла скластися у березні 2018 року.
33. Окрім того, суди вважали, що позовні вимоги позивача про виплату індексації виходячи з фіксованої величини ґрунтуються на положеннях Порядку №1078, які не були чинними в оспорюваному періоді.
34. У тексті касаційної скарги позивач, щодо указаного періоду зазначає про відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норм абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078 щодо наявності/відсутності підстав для нарахування й виплати позивачу з 01 березня 2018 року суми так званої «фіксованої» суми індексації грошового забезпечення.
35. Колегія суддів зазначає, що після відкриття касаційного провадження у цій справі, Верховний Суд сформував висновок, що стосується окресленого позивачем питання, зокрема у постановах від 23 березня 2023 року у справі №400/3826/21, від 29 березня 2023 року у справі №380/5493/21, від 06 квітня 2023 року у справі №420/11424/21, від 20 квітня 2023 року у справі №320/8554/21, які стосуються подібних правовідносин та, в силу приписів частини третьої статті 341 КАС України, підлягають урахуванню при вирішенні цього спору.
36. Так, в указаних постановах зазначено, що Порядок №1078 передбачає можливість виплати двох видів індексації грошового доходу, умовно кажучи, «поточної» та «індексації-різниці».
37. Суми цих індексацій можуть нараховуватися і одночасно, і окремо одна від одної.
38. У разі виникнення спору щодо індексації грошових доходів, коло обставин, які є істотними для справи; факти, що підлягають установленню; характер спірних правовідносин; матеріальний закон, який їх регулює, - залежать від виду індексації, з приводу якої існує спір.
39. Щодо поточної індексації, то право працівника на її отримання виникає у випадку, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який з 01 січня 2016 року установлений у розмірі 103 відсотка (абзац 2 пункту 1-1, абзац 6 пункту 5 Порядку №1078).
40. Сума цієї індексації визначається як результат множення грошового забезпечення, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму, установленого для працездатних осіб, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (абзац 2, 5 пункт 4 Порядку №1078).
41. Водночас, у цій справі правовідносини щодо нарахування й виплати поточної індексації з 01 березня 2018 року до 26 червня 2020 року не є спірними.
42. Дійсно, Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» і Порядок №1078 не містять поняття «фіксованої» суми індексації.
43. Цей термін фігурував у Додатку 4 до Порядку №1078 у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 13 червня 2012 року №526, де були наведені приклади обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації.
44. Проте постановою Уряду №1013 від 09 грудня 2015 року цей Додаток був викладений у новій редакції і з 01 грудня 2015 року у цьому Додатку, як і в цілому Порядку №1078, поняття фіксованої суми індексації не згадується.
45. З 01 грудня 2015 року в абзацах 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078 по суті йде мова про поняття індексації-різниці, право на яку виникає тільки тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.
46. Абзаци 3, 4 пункту 5 Порядку №1078 у редакціях, які застосовувалися з 01 грудня 2015 року до 01 квітня 2021 року, передбачали обставини, за наявності яких у місяці підвищення доходу індексація (не)нараховується, а саме:
- сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 3);
- сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 4).
47. Якщо у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) сума цієї індексації нараховується, то абзац 6 пункту 5 Порядку №1078 додатково указує, що ця сума індексації-різниці виплачується до наступного підвищення тарифних ставок (окладів) і до неї надалі додається поточна індексація, яка складається, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації у розмірі 103 відсотки.
48. З урахуванням того факту, що 01 березня 2018 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року №704, якою установлені нові розміри окладів військовослужбовців, та з огляду на правила пунктів 5, 10-2 Порядку №1078, березень 2018 року став місяцем підвищення доходу ОСОБА_1 , за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення.
49. З огляду на викладене, у зв`язку із підвищенням у березні 2018 року доходу ОСОБА_1 , Військовій частині НОМЕР_1 належало вирішити питання, чи має останній право на отримання суми індексації-різниці, а якщо так, то у якому розмірі.
50. Як видно з установлених обставин справи, відповідач не нараховував і не виплачував позивачу цей вид індексації у період з 01 березня 2018 року до 26 червня 2020 року. Водночас позивач наполягав на тому, що має право на отримання індексації-різниці і що це право відповідач порушив через бездіяльність.
51. Отже, указані обставини є спірними в цій справі. Проте суди першої й апеляційної інстанцій їх не дослідили, зокрема, не перевірили правильність розрахунку індексації-різниці, наведеного позивачем у тексті позовної заяви (а.с.3-4).
52. Суд зауважує, що з огляду на абзац 4 пункту 5 Порядку №1078 позивач (військовослужбовець) має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року.
53. Якщо ця умова наявна, то розмір належної індексації-різниці визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу.
54. Суди попередніх інстанцій указані правовідносини не дослідили і не перевірили істотні для справи обставини, а відтак не підтвердили й не спростували доводи позивача про те, що він має право на отримання щомісячної суми індексації-різниці за період з 01 березня 2018 року до 26 червня 2020 року і що це право порушив відповідач.
55. Так, для правильного застосування абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078, суд повинен установити:
1) розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року (А);
2) суму можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року (Б);
3) чи перевищує розмір підвищення доходу (А) суму можливої індексації (Б).
56. Розмір підвищення доходу у березні 2018 року (А) визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення в лютому 2018 року.
56.1. У цьому випадку судам слід брати до уваги весь розмір грошового забезпечення, нарахований позивачу у лютому та березні 2018 року відповідно (окрім складових, які мають разовий характер), а не розміри посадового окладу, як було указано в оскаржуваних судових рішеннях.
57. Сума можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року (Б) визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків (абзац 5 пункту 4 Порядку №1078).
58. Якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року (Б), то це є підставою для нарахування й виплати позивачу індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби.
59. Як зазначалось вище, у такому випадку відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку №1078 сума індексації-різниці в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою можливої індексації (Б) і розміром підвищення доходу (А).
60. Указані висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 23 березня 2023 року у справі №400/3826/21, від 29 березня 2023 року у справі №380/5493/21, від 06 квітня 2023 року у справі №420/11424/21, від 20 квітня 2023 року у справі №320/8554/21 та інших.
61. З урахуванням викладеного, Верховний Суд констатує, що у цій справі суди першої й апеляційної інстанції не дослідили ці правовідносини; не з`ясували обставини, які необхідні для правильного застосування абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078; не установили, чи порушене право позивача на отримання суми індексації-різниці грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 26 червня 2020 року, а якщо порушене, то яка сума належить до нарахування й виплати з боку відповідача за указаний період.
IV. Висновки за результатом розгляду касаційної скарги
62. За результатами касаційного перегляду оскаржуваного судового рішення колегія суддів констатує, що висновки судів попередніх інстанцій є такими, що зроблені без повного з`ясування обставин, які мають значення для вирішення справи, що є порушенням статей 9, 242, 308 КАС України, а оцінка наявних у матеріалах справи доказів здійснена без дотримання положень статті 90 КАС України. Тому судові рішення в оскаржуваній частині не відповідають вимогам законності й обґрунтованості, установленим статтею 242 КАС України.
63. Натомість суд касаційної інстанції в силу положень статті 341 КАС України обмежений у праві додаткової перевірки зібраних у справі доказів та не може установлювати або вважати доведеними обставини, які не були установлені в оскаржуваній постанові.
64. Оскільки для правильного вирішення спору потрібно додатково дослідити докази та установити додаткові обставини, Суд дійшов висновку про наявність підстав для нового розгляду цієї справи.
65. За правилами пункту 1 частини другої статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 328 цього Кодексу.
66. Відповідно до частини четвертої статті 353 КАС України справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
67. З огляду на помилковість висновків судів попередніх інстанцій справу №140/16568/21 слід направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
68. Під час нового розгляду справи судам необхідно ретельно дослідити спірні правовідносини з урахуванням викладених у цій постанові висновків, надати оцінку указаним обставинам й аргументам сторін та, у залежності від установленого, правильно застосувати до спірних правовідносин норми матеріального права і постановити рішення відповідно до вимог статті 242 КАС України.
V. Висновки щодо судових витрат
69. З огляду на результат касаційного перегляду справи перерозподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
2. Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 19 січня 2023 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2023 року у справі №140/16568/21 скасувати.
3. Справу №140/16568/21 направити на новий розгляд до Волинського окружного адміністративного суду.
Постанова набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

..................................

..................................

..................................
А.В. Жук
А.Г. Загороднюк
Ж.М. Мельник-Томенко
Судді Верховного Суду